ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5015/19                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 липня 2020 року                                                                                 м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                          Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                              Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря судового засідання:              Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження)  у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні  2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, у якому  просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 189 від 12.08.2019 "Про повернення коштів фонду та  застосування фінансових санкцій за порушення законодавства".
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області №189 від 12.08.2019.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції рішення прийнято без достатнього дослідження всіх обставин справи, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, необ'єктивним та прийнятим з порушенням норм матеріального права. 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що оскільки ТОВ "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" має комісію із соціального страхування, яка в недостатній мірі перевіряє підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності працівників, а генеральний директор з головним бухгалтером включають до заяв-розрахунків для отримання матеріальної допомоги листки непрацездатності, що видані з порушенням діючих інструкцій щодо їх видачі та заповнення, підприємство проводило дії всупереч ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що потягло за собою вчинення порушення порядку використання страхових коштів Фонду.
При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції вважаючи, що виявлені та зафіксовані в результаті перевірки правопорушення є окремими неістотними недоліками, не навів законної підстави яка б відносила такі недоліки до неістотних. Однак, виданий та заповнений не у відповідності до вимог законодавства листок непрацездатності унеможливлює проведення подальшої оплати по ним за рахунок коштів Фонду.  
При цьому, апелянт вважає, що  позивач, фактично, при підписанні акту визнав встановлені порушення, оскільки Акт перевірки не містить позначки або запису про наявність заперечень зі сторони посадових осіб ТОВ "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн".
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Відповідно до ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 з 12 березня до 02 квітня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" по всій території України запроваджено карантин та, в подальшому карантинні обмеження також продовжені.
Оскільки Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, розділ VІ "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями, зокрема,  309 цього Кодексу, строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, який обраховується з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, є продовженим на строк дії такого карантину.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта підтримав вищевказану апеляційну скаргу та доводи, викладені в ній. Вказував, на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо неістотних недоліків, допущених про оформленні листків непрацездатності.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції  встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн", скорочене найменування ТОВ "НВФ "Пластмодерн" (ідентифікаційний код 16401787) зареєстровано як юридична особа 26.12.1991, місцезнаходженням юридичної особи є: 08298, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вулиця Доківська, будинок 14-А, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.04.2018.
25 липня 2019 року позивачем отримано повідомлення Ірпінського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 23.07.2019 №08/785 про проведення в період з 06 серпня по 07 серпня 2019 року планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 по страхових коштах на матеріальне забезпечення та послуги за соціальним страхуванням.
Згідно з наказом Ірпінського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області №26 від 19.06.2019 року та на підставі направлення № 19 від 02.08.2019 року, виданого Ірпінського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Київській області, представниками відповідача проведена планова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" з питань дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання страхувальниками вимог у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування від 07.08.2019 №19/2019. 
За наслідками перевірки під час аналізу змісту 30-ти листків непрацездатності, прийнятих до обліку та виплати бухгалтерією ТОВ "НВФ "Пластмодерн",  інспекторами відповідача було виявлено наступні факти:
а) при заповненні титульної сторони форми 15-ти бланків листків непрацездатності, виданих медичними закладами України (серія АДА №883394; АДА №968950; серія АДА №004397; серія АДА №957438; серія АДА №849734; серія АДА №153528; серія АДМ №401333; серія АДХ №417332; серія АГЮ №561179; серія АГЮ №560340; серія АДТ №267767; серія АГШ №344743; серія АГТ №728616; серія АГФ №947657; серія АДБ №016597), по яких виплачувалася допомога працівникам ТОВ "НВФ "Пластмодерн", у відповідній графі внесено неповне найменування роботодавця (Позивача) застрахованої особи: замість "Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" зазначено - ТОВ "Пластмодерн", або НВФ "Пластмодерн", або Фірма "Пластмодерн", а - в іншій графі цих листків - вписано неповну адресу місцезнаходження роботодавця (Позивача): замість - "Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вулиця Доківська, 14-а" внесено неповну поштову адресу підприємства без зазначення Київської області чи міста Ірпінь, або замість "селище міського типу" вказано "смт";
б) при заповненні медичним працівниками титульної сторони бланків решти 15-ти листків непрацездатності, виданих уповноваженими медичними закладами України (серія АДІ №639878; серія АДІ №640512; серія АДІ №178309; серія АДІ №640153; серія АДІ №739769; серія АДІ №640321; серія АДІ №640499; серія АДІ №030950; серія АДІ №678227; серія АДІ №639469; серія АДІ №723290; серія АДІ №856667; серія АДМ №552930; серія АДХ №209455; серія АГЮ №531702), у відповідній графі вказано неповну поштову адресу місцезнаходження роботодавця (Позивача) застрахованої особи: замість - "Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вулиця Доківська, 14-а" внесено адресу підприємства без зазначення Київської області чи міста Ірпінь, або замість "селище міського типу" вказано "смт".
На підставі висновків Акту перевірки відповідачем 12.08.2019 прийнято  рішення № 189 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким за результатами матеріалів документальної планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" з питань дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування,  якою виявлено порушення частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зобов'язано позивача повернути до Фонду соціального страхування 57397,13 грн. неправомірно витрачених коштів Фонду та застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" фінансові санкції у розмірі 28698,57 грн.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що рішення територіального підрозділу Фонду соціального страхування України №189 про фактичну відмову Фонду у наданні застрахованим особам ТОВ "НВФ "Пластмодерн" компенсацій, гарантованих державою, прийнято необґрунтовано, а виплачені суми страхових коштів не можна кваліфікувати як неправомірно витрачені суми страхових коштів.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке. 
Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності застрахованим особам відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV,  тут та далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 20 Закону № 1105-XIV за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надається такий вид матеріального забезпечення та соціальних послуг як допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:
1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві;
2) необхідності догляду за хворою дитиною;
3) необхідності догляду за хворим членом сім'ї;
4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною;
5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби;
6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу;
7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства;
8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.
Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 1105-XIV матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).
Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність (абз.1 ч.3 статті 30 Закону № 1105-XIV).
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг (абз.2 ч.3 статті 30 Закону № 1105-XIV).
Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду (абз.3 ч.3 статті 30 Закону № 1105-XIV).
На підставі рішення комісії із соціального страхування страхувальник - роботодавець розраховує суми матеріального забезпечення  відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснює їх виплату застрахованим особам за рахунок коштів ФССУ.
Статтею 31 Закону № 1105 визначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Отже, у разі настання страхового випадку, передбаченого Законом № 1105-ХІV, особі на підставі рішення комісії із соціального страхування на підприємстві виплачується допомога по тимчасовій непрацездатності. Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Умови фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхувальників для надання ними матеріального забезпечення, передбаченого статтею 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (далі - Закон), за видами: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах; допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві) визначалися у період, що перевірявся - Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженим Постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 №26, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25 січня 2011 року за № 111/18849 (далі - Порядок № 26, який був чинним до 01.10.2018) та Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування України 19 липня 2018 року № 12 (далі - Порядок №12, який набрав чинності 01.10.2018).
Згідно з пунктом 3 Порядку №26 у разі виникнення страхового випадку із застрахованою особою на підставі поданих документів, передбачених статтею 51 Закону, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого постановою правління Фонду від 23.06.2008 N 25, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 N 636/15327, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі. 
На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник-роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок (п.4 Порядку №26).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 12 у разі настання у застрахованої особи страхового випадку, пов'язаного з тимчасовою втратою працездатності, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) із страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі поданих документів, передбачених статтею 31 Закону, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі.
На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (далі - комісія) страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення (абз.2 п.2 Порядку №12).
Судом першої інстанції встановлено, що після отримання рішень Комісії з соціального страхування підприємства, у відповідності до п.5 Порядку № 26 та аналогічних за змістом положень пунктів 5-7 Порядку №12 з метою отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення своїм працівникам, позивач звертався до робочого органу Фонду за місцем обліку (м.Ірпінь) із заявою-розрахунком.
На підставі цього розрахунку позивач у 2016-2019 роках отримав від Фонду соціального страхування та виплатив своїм працівникам по спірних тридцяти листках непрацездатності кошти на загальну суму 57397,13 грн. 
Відповідач стверджує, що бухгалтерія підприємства неправомірно прийняла від Комісії із соціального страхування позивача 30 листків непрацездатності до свого первинного бухгалтерського обліку й послідуючої оплати лікарняних застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування.
В усіх випадках виплата працівникам коштів за лікарняними листками проводилася на підставі рішень Комісії з соціального страхування ТОВ "НВФ "Пластмодерн".
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що обов'язок перевірки листків непрацездатності покладено на працівників, які ведуть бухгалтерський облік.
Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХIV (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №996-ХIV).
Відповідно до    статті 1 Закону №996-ХIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
При цьому за змістом статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з частиною першою статті 6  Закону №996-ХIV державне регулювання бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні здійснюється з метою: створення єдиних правил ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які є обов'язковими для всіх підприємств та гарантують і захищають інтереси користувачів; удосконалення бухгалтерського обліку та фінансової звітності.
Стаття 4 Закону №996-ХIV вказує, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
Згідно з абзацом 9 частини другої статті 9 Закону №996-ХIV неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. 
Також, згідно пункту 2.15. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку,  затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи обліку підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників. Така перевірка має враховувати вимоги статей 4 та 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Порядок, умови видачі та продовження листків непрацездатності визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за № 1005/6196 (далі - Інструкція №455).
Розділом 2 Інструкції №455 регламентовано Порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян у разі захворювання чи травми.
Згідно з пунктом 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 року N 532/274/136-ос/1406 (далі - Інструкція №532) Листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. 
Лицьовий бік бланка листка непрацездатності заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Записи в ЛН здійснюються розбірливим почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом (абз.2 п.1 Інструкції №532).
Відповідно до пп.2.1. п.2 Інструкції №532 підкреслюється слово "первинний" або "продовження", у разі продовження листка непрацездатності зазначається номер попереднього. Указуються: прізвище, ім'я та по батькові (повністю) непрацездатного та місце його роботи (назва підприємства, установи, організації), дата видачі листка непрацездатності (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою зазначається рік), прізвище лікаря, який видав листок непрацездатності, номер медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, підпис одержувача у графі "Підпис одержувача". 
Згідно з пп.2.2. п.2 Інструкції №532 паспортна частина листка непрацездатності  (прізвище непрацездатного, ім'я та по батькові, вік) заповнюється за даними документів, місце роботи - зі слів непрацездатного.
Відповідно до пп.3.1. п.3 Інструкції №532 підкреслюється слово "первинний" або "продовження" із зазначенням номера та серії попереднього листка непрацездатності у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров'я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров'я "Для листків непрацездатності"; дата видачі листка непрацездатності (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім'я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).
Так, перевіркою виявлено, що  під час заповнення листків непрацездатності, вказаних в акті перевірки, по яких виплачувалася допомога працівникам ТОВ "НВФ "Пластмодерн", які полягають у зазначенні у відповідній графі неповного найменування роботодавця (позивача) застрахованої особи: замість "Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" зазначено - ТОВ "Пластмодерн", або НВФ "Пластмодерн", або Фірма "Пластмодерн", а - в іншій графі цих листків - вписано неповну адресу місцезнаходження роботодавця: замість - "Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вулиця Доківська, 14-а" внесено неповну поштову адресу підприємства без зазначення Київської області чи міста Ірпінь, або замість "селище міського типу" вказано "смт", суд вважає, що виявлені неточності є неістотними недоліками при заповненні листків непрацездатності, які не можуть бути підставою для невизнання правомірності нарахування підприємством суми матеріального забезпечення за рахунок Фонду соціального страхування.
Разом з тим, зміст виданих медичними закладами бланків усіх тридцяти листків непрацездатності, що зазначені в Акті перевірки від 07.08.2019, не давав посадовим особам ТОВ "НВФ "Пластмодерн" підстав сумніватися у тому, що ці листки стосуються працівників саме цього підприємства. 
Відтак, взяті позивачем до обліку спірні тридцять лікарняних листків хоча і містять недоліки у заповненні окремих граф, однак інформація, що була у цих графах зазначена медичною установою, не перешкоджала можливості достовірно ідентифікувати осіб, які є надавачами та отримувачами соціальної допомоги в даному випадку.
При цьому, перевірку фактів порушень видачі застрахованим особам зазначених вище листків непрацездатності у медичних закладах, які здійснювали видачу працівникам позивача листків непрацездатності, відповідач не здійснював.
Також, під час опрацювання заяв-розрахунків позивача по спірним листкам непрацездатності, відповідачем не було встановлено порушень.
Враховуючи викладене суд першої інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні листки непрацездатності правомірно отримали статус первинних документів обліку ТОВ "НВФ "Пластмодерн" та стали основою для відповідних господарських операцій з коштами підприємства та Фонду соціального страхування.
Наразі, відповідач вважає, що бухгалтерія підприємства неправомірно прийняла від Комісії із соціального страхування позивача 30 листків непрацездатності до свого первинного бухгалтерського обліку й послідуючої оплати лікарняних застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування.
Тобто, підставою для висновку щодо неправомірного витрачення страхових коштів позивачем слугувало призначення матеріального забезпечення на підставі листків непрацездатності, які містять зазначення неповного найменування роботодавця застрахованої особи та/або  неповну адресу місцезнаходження роботодавця.
Разом з тим, статтею 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначений вичерпний перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності.
Так, відповідно до частини першої статті 23 цього Закону допомога по тимчасовій непрацездатності не надається:
1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;
2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби;
3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;
4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;
5) у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням;
6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням.
Інших підстав для відмови застрахованій особі у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, у тому числі у випадку неповного заповнення медичним закладом граф листка непрацездатності щодо найменування підприємства чи його місцезнаходження - Закон не передбачає. 
Як і не містять норми цього закону вимог до заповнення певних граф бланку листків непрацездатності, недотримання яких було б підставою для невиплати працівникам страхового відшкодування за рахунок коштів Фонду соціального страхування.
При цьому, Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону (п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону №   1105-XIV).
Пунктами 2, 3 ч.2 ст. 10 Закону №   1105-XIV передбачено, що на Фонд покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів та контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування.
Статтею 15 Закону № 1105 передбачено, що роботодавець зобов`язаний повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.
У разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.
Разом з тим, зазначені в Акті перевірки порушення під час видачі медичними закладами  листків непрацездатності не можна вважати порушенням порядку використання страхових коштів, а здійснені позивачем на підставі спірних тридцяти листків непрацездатності виплати застрахованим особам за рахунок коштів ФССУ не містять ознак порушення цим підприємством порядку використання страхових коштів цього Фонду. 
А порушення пункту 3.1 Інструкції № 532 не може тягнути наслідків у вигляді обов'язку повернення Фонду соціального страхування сум коштів, виплачених за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням.
Відтак,  до позивача не може застосовуватися норма частини шостої 6 статті 15 цього Закону, яка передбачає обов'язок з повернення коштів Фонду у визначених цим законом випадках.
Відповідно відповідачем безпідставно застосовано до позивача передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" санкції у розмірі 50 % витрачених страхових коштів.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що Акт перевірки не містить позначки або запису про наявність заперечень, оскільки зазначена обставина не свідчить про згоду позивача з фактом виявлених порушень.
А тому, рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 189 від 12.08.2019 "Про повернення коштів фонду та  застосування фінансових санкцій за порушення законодавства", є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" не виконувало  своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків або порушило порядок використання страхових коштів.
При цьому, факт притягнення до адміністративної відповідальності головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" постановою відповідача до відповідальності за ст.165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення також не свідчить про наявність зазначених вище обставин.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Пластмодерн" до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року - залишити без задоволення. 
Рішення  Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

 Повний текст постанови складено 08 липня  2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                                                          Л.В.Бєлова

Судді                                                                                                                                                                   В.О.Аліменко,

                                                                                                           Н.В.Безименна