Справа № 127/1960/20 
Провадження № 33/801/482/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року                                                                                         м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
Як зазначено в постанові суду, ОСОБА_2 14 січня 2020 року о 01 годині 30 хвилин, керував транспортним засобом марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Хмельницьке шосе, 108, в м. Вінниця, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці не реагують на світло, порушена координація рухів. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності лікаря – нарколога в КП ВОНД «СОЦІОТЕРАПІЯ», висновок № 0161. Водій ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження усіх обставин справи, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі частини першої статі 247 КУпАП за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що розгляд справи судом здійснено без повідомлення ОСОБА_2 про день та час судового розгляду. Оскільки в протоколі було зазначено, що розгляд справи буде проводитись у Вінницькому міському суді, ОСОБА_2 направив на адресу суду заяву у якій просив усю кореспонденцію направляти йому на адресу місця його реєстрації : АДРЕСА_2 , однак дану заяву суд залишив без реагування і направляв повістки та постанову суду на іншу адресу. Розгляд справи у його відсутність позбавила можливості надати пояснення та порушило його право на правову допомогу. Крім, процесуальних порушень суду, суд першої інстанції також не звернув уваги, що огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проведено з порушенням установленого законом порядку, оскільки працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, що є обов`язковою передумовою огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Крім цього, при відмові ОСОБА_2 від огляду працівники поліції не залучили двох свідків при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Висновок № 0161, складений КП «ВОНД «Соціотерапія» від 14 січня 2020 року не містить результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння, а тому такий висновок складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735)
Також в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих підстав, що у зв`язку із запровадженням на території України карантину, ОСОБА_3 , як військовий за контрактом в/ч НОМЕР_3 , яка базується у м. Калинівка Вінницької області, проходить військову службу в посиленому режимі і під жорстким контролем та обмеженнями у зв`язку з ситуацією в країні, а тому є значні труднощі з потраплянням його до м. Вінниці, тому 26 травня 2020 року ОСОБА_2 було відправлено рекомендований лист в якому містилася заява до місцевого суду про видачу постанови суду від 02 березня 2020 року, яку ним отримано засобами поштового зв`язку 02 червня 2020 року, а апеляційну скаргу подано 09 червня 2020 року, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.
08 липня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява по електронній пошті адвоката Варчука В. В., в якій адвокат просить розгляд справи провести без його участі.
У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу задовольнити. Суду пояснив, що про розгляд справи судом першої інстанції йому відомо не було. Від огляду він не відмовлявся, про що свідчить висновок медичного огляду від 14 січня 2020 року у якому визначено алкотест 6820-0.00% .Через необізнаність з процедурою проходження огляду з фізіологічних причин не зміг вдруге пройти огляд.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інстанції зробив на підставі : протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 300978 від 14 січня 2020 року, висновку КП ВОНД «СОЦІОТЕРАПІЯ» № 0161 від 14 січня 2020 року, рапорту інспектора поліції, картки обліку адміністративного правопорушення та інших матеріалах справи. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 245 ЦПК України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що судом першої інстанції при її розгляді не були дотримані наведені вище норми КУпАП, справу розглянуто у відсутність особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, та без дослідження всіх обставин, які мають істотне значення для вирішення справи.
Зі справи видно, що судом першої інстанції вона призначалась до розгляду на 04 лютого 2020 року о 09:17 год /а. с. 8/, розгляд справи перенесено у зв`язку з неявкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності /а.с. 10/.
Наступне судове засідання призначено на 18 лютого 2020 року о 09:23 год. /а. с. 11/.
17 лютого 2020 року ОСОБА_2 подано клопотання до місцевого суду про відкладення слухання справи, оскільки він бажав скористатися правовою допомогою та здійснював збір необхідних документів для отримання безоплатної вторинної правової допомоги. /а.с. 17/.
18 лютого 2020 року судом першої інстанції розгляд справи перенесено на 02 березня 2020 року на 09:05 год за клопотанням ОСОБА_2 /а.с. 18/.
24 лютого 2020 року на адресу Вінницького міського суду Вінницької області Хорошко А. С. подано заяву, в якій він повідомив суд першої інстанції про те, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 . У зв`язку з проходженням військової служби він зареєстрований та постійно знаходиться на території військової частини. Так як він бажає брати участь у розгляді справи, просив направити справу про адміністративне правопорушення щодо нього до місцевого суду за місце його постійного проживання за адресою АДРЕСА_2 та проходження військової служби відповідно до частини другої статті 130 КУпАП (в редакції чинній на час подання заяви).
При цьому, судом першої інстанції усі судові повістки надсилалися за адресою ОСОБА_2 , яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, а не за адресою фактичного проживання, про яку повідомив суд ОСОБА_2 24 лютого 2020 року. Усі судові повістки були повернуті до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» /а. с. 12-15, 23/.
В матеріалах справи міститься відповідь на запит суду від Державної фіскальної служби про неможливість однозначно ідентифікувати фізичну особу. / а. с. 9/.
У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що приписи законодавства України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування учасника справи про час і місце її розгляду. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі особи, притягненої до адміністративної відповідальності, можливий лише за умови, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (частина перша статті 268 КУпАП).
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок місцевого суду про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 , за наявності його клопотання про бажання брати участь у розгляді справи та неможливість з`явитися у судове засідання на 02 березня 2020 року у м. Вінниця через проходження військової служби у в/ч НОМЕР_3 у м. Калинівка Вінницької області, враховуючи обставини справи, суперечить завданням, закріпленим у статях 245, 280 КУпАП і є таким, що істотно порушує, передбачене частиною першою статті 268 КУпАП право особи на захист, зокрема бути присутнім при розгляді справи і давати пояснення.
Місцевий суд не був позбавлений можливості відкласти розгляд справи на іншу дату в межах строку, встановленого частиною другою статті 38 КУпАП, з метою забезпечення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист та дослідження всіх обставин, які мають істотне значення для вирішення справи.
Також судом першої інстанції залишено поза увагою положення пункту 2 частини першої статті 278 КУпАП, згідно якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої, п`ятої, шостої статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Суд не надав оцінці тій обставині, що ОСОБА_2 погодився на медичний огляд та пройшов його з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та не з`ясував причини відмови від проходження огляду з метою виявлення наркотичного сп`яніння.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначено Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 (із змінами і доповненнями) (далі - Порядок №1103).
Згідно пункту 8 Порядку № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
 Аналогічні положення містяться також у пункті 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (із змінами і доповненнями) (далі - Інструкція № 1395).
Водночас, протокол про адміністративне правопорушення складений без участі свідків, як того вимагає пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції № 1395, та в ньому дії водія, щодо ухилення від огляду жодним чином не відображені.
Судом першої інстанції наведені вище норми та обставини справи залишились поза увагою. У матеріалах справи відсутній також відеозапис за участю ОСОБА_4 та направлення його до медичного закладу на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а зазначено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. 
Відповідно до положень п. 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше вони не виконують свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
Відповідно до вимог закону суддя зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, а в постанові проаналізувати досліджені докази і дати їм відповідну оцінку.
Неповнота і поверховість дослідження обставин справи та порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист є безумовною підставою для скасування постанови суду. З огляду на наведене, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , частково заслуговують на увагу.
Виходячи з викладеного, враховуючи те, що судом першої інстанції при прийнятті постанови допущено порушення норм процесуального та матеріального права, неповноту з`ясування усіх обставини справи, від яких залежить правильне її вирішення, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №300978 складено 14 січня 2020 року, а станом на час здійснення апеляційного перегляду справи (08 липня 2020 року) пройшов тримісячний строк, встановлений частиною другою статті 38 КУпАП, з дня вчинення правопорушення (14 січня 2020 року), яке інкримінується ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.
Відповідно до частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
У той же час, наведені в апеляційній скарзі причини пропуску на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції суд вважає обґрунтованими та вважає за можливе поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови суду, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження.
Також суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_2 звертався 24 лютого 2020 року із заявою до місцевого суду, в якій зазначив, що він проживає за адресою АДРЕСА_2 /а.с. 19/, однак судом першої інстанції копію постанови від 02 березня 2020 року направлено за адресою АДРЕСА_4 , тобто за адресою за якою ОСОБА_2 не проживає, про що ним було зазначено в заяві від 24 лютого 2020 року. Копію оскаржуваної постанови направлено ОСОБА_2 за адресою проживання 01 червня 2020 року, яку отримано ним 02 червня 2020 року, а апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 09 червня 2020 року, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії постанови місцевого суду та ознайомлення зі змістом постанови.
Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, - 
п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Варчук Вадим Валерійович, строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року щодо ОСОБА_2 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку, передбаченого частиною другою статті 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота