Номер провадження: 22-ц/813/6967/20 
Номер справи місцевого суду: 520/9836/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» цро скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Калініченко Л.В., 13 вересня 2018 року в м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суд ум. Одеси з позовом до ДП «Одеський морський торгівельний порт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу (т. 1 а.с. 1-6).
В обгрунтування позову посилався на те, що 26 травня 2017 року він був звільнений з посади інженера з охорони праці ДП «Одеський морський торговельний порт» у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (ст.40 п.2 КЗпП). Підставою для звільнення було застосування до позивача наказу МОЗ України №246 «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», однак посада, яку займав ОСОБА_1 , не відноситься до тих категорій, які проходять медичний огляд відповідно до наказу МОЗ України №246, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Рішенням Київськкого районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано незаконним звільнення з роботи ОСОБА_1 за наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» про припинення трудового договору №232К 3-1 від 26.05.2017 року. Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді інженера з охорони праці в ДП «Одеський морський торговельний порт». Стягнуто з ДП «Одеський морський торговельний порт» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90 779,59 гривень. Рішення в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню (т. 1 а.с. 159-161).
Постановою апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2018 року апеляційну скаргу виконуючого обов`язки директора ДП «Одеський морський торгівельний порт» було залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року залишено без змін (т. 1 а.с. 215-217).
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі, в якій заявник просив суд вирішити питання щодо негайного виконання рішення в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 8 252,69 грн. (т. 1 а.с. 170).
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року ухвалено додаткове рішення по цивільній справі №520/9836/17 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Одеський морський торговельний порт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зазначивши додатково у резолютивній частині: допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 8 252,69 грн. (т. 1 а.с. 246-247).
Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року касаційну скаргу ДП «Одеський морський торгівельний порт» залишено без задоволення. Рішення Київського районного суд м. Одеси від 02 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2018 року залишено без з мін (т. 2 а.с. 70-75).
В апеляційній скарзі представник Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» просить додаткове рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року, яке набрало законної сили 24 липня 2018 року, було виконано представник Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» добровільно ще 27 серпня 2018 року (т.2 а.с. 77-82).
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №520/9836/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
За наслідком розгляду вказаної справи, 02 травня 2018 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресо: АДРЕСА_1 - задоволено. Визнано незаконним звільнення з роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, за наказом Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про припинення трудового договору №232К 3-1 від 26 травня 2017 року. Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді інженера з охорони праці в Державному підприємстві «Одеський морський торговельний порт». Стягнуто з державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90779,59 гривень. Зазначено, що рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.
Постановою апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2018 року апеляційну скаргу виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» - залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року залишено без змін.
Отже, рішення Київського районного суду міста Одеси від 02 травня 2018 року набрало законної сили 24 липня 2018 року.
Постановою Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року касаційну скаргу державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» було залишено без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2018 року - залишено без змін
Відповідно до п.п.2 ч.1 ст.430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Отже, як вірно було встановлено судом першої інстанції, під час ухвалення рішення Київського районного суду міста Одеси від 02 травня 2018 року, судом не було вирішено питання щодо допущення рішення до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, у той же час у рішенні суду вирішено питання щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до п.п.2 ч.1 ст.430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Так само, в п.26 постанови Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суди повинні в усіх випадках зазначати в рішенні про негайне його виконання в частині стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць.
Крім того, згідно ч.7 ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Із системного аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що допуск рішення до негайного виконання, тобто до виконання з моменту проголошення рішення, а не з моменту набрання цим рішенням законної сили, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати в частині стягнення за один місяць є обов`язком суду, а не дискреційним правом.
Судом вірно встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 02 травня 2018 року стягнуто з державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90 779,59 гривень. В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що ця сума складає заробіток ОСОБА_1 за 11 місяців.
Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць складає в сумі 8 252 гривні 69 копійок (90779,59/11=8252,69), що відповідає середньомісячному розміру заробітної плати позивача, у відповідності до довідки державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» від 25 квітня 2018 року за вих. №03/0896 (т.1 а.с.152).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 8252 гривні 69 копійок.
Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги представника Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» про те, що судом першої інстанції не було враховано, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року, яке набрало законної сили 24 липня 2018 року, було виконано представник Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» добровільно ще 27 серпня 2018 року.
Так, згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення і в процесуальному законодавстві України. Так, статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Як вбачається із наведених норм, судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили, тобто після апеляційного розгляду справи або після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Водночас, процесуальним законодавством визначено категорії справ, рішення в яких допускаються до негайного виконання або підлягають такому виконанню до набрання ними законної сили, тобто відразу після їх ухвалення, не очікуючи апеляційного перегляду справи.
У цивільних справах суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць (ст. 430 ЦПК України).
Таким чином, допуск негайного виконання судового рішення у даній справі прямо передбачений діючим законодавством, і не може залежати залежати від обставин, викладених у апеляційній скарзі.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування  відсутні.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 30 червня 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе