КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 759/19064/19                                    Головуючий у 1 інстанції: Петренко Н.О. 
Провадження № 22-ц/824/10473/2020                             Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 вересня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2019 року Акціонерне товариство «Мегабанк»  (далі - АТ «Мегабанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що  22 березня 2018 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28-019-855-2-18-Г, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 26 800,00 грн. на строк   до 20 березня 2020 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10 % річних.   ОСОБА_1 свої зобов`язання перед банком за даним кредитним договором не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість,  яка станом на 01 липня 2019 року становить 30 323,11 грн. з яких: тіло кредиту - 16 228,93 грн.; залишок нарахованих та несплачених процентів - 533,38 грн.; залишок нарахованої та несплаченої комісії - 1500,80 грн; штраф за кредитним договором - 12 060,00 грн.  Також 23 лютого 2018 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 14-019-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжним карток міжнародної платіжної системи з відкриттям кредитної лінії.  Заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 24 760,63 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом у розмірі 14 916,14 грн.; сума нарахованих та несплачених відсотків в розмірі 3878,03 грн.; сума штрафу у розмірі 5966,46 грн. Враховуючи викладене, АТ «Мегабанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 28-019-855-2-18-Г в розмірі 30 323,11 грн. та заборгованість за кредитним договором № 14-019-170-К у розмірі 24 760,63 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року   позов АТ «Мегабанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк»  заборгованість за кредитним договором № 28-019-855-2-18-Г від 22 березня 2018 року у розмірі 30 323,11 грн.  
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк»   заборгованість за кредитним договором  № 14-019-170-К у розмірі 24 760,63 грн.  
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк»   судовий збір у розмірі 1 921 грн.  
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову АТ «Мегабанк». Звертає увагу на те, що АТ «Мегабанк» не просило розірвати кредитні договори, а тому у суду були відсутні підстави для задоволення вимог про дострокове стягнення заборгованості. Відповідач ОСОБА_1  не отримував вимоги банку про сплату заборгованості. На думку апелянта при укладенні договору банком було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», умови договорів про встановлення штрафу за порушення зобов`язань у розмірі 40% та 45% від суми кредиту не відповідають вимогам вказаного Закону та є несправедливими. Зазначає, що   ОСОБА_1  не отримував копію ухвали про відкриття провадження в справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2018 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1  був укладений кредитний договір № 28-019-855-2-18-Г, відповідно до якого позивачем був наданий відповідачу кредит в розмірі 26 800,00 грн. на строк з 22 березня 2018 року до 20 березня 2020 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10 % річних.
Відповідно до п. 2.9 кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу становить 1 615,97 грн., який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного періоду.
Пунктом 4.4 кредитного договору визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11 цього договору (0, 1%), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород відповідач сплачує штраф в розмірі, передбаченому п. 6.3 цього договору.
Згідно з п. 6.3 кредитного договору визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45% від суми кредиту (а.с. 6-7).
23 лютого 2018 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 14-019-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжним карток міжнародної платіжної системи з відкриттям кредитної лінії.
Згідно з п. 2.1. договору визначено, що банк надає відповідачу у тимчасове користування грошові кошти шляхом сплати з картрахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах ліміту овердрафту/кредитної лінії, визначеного цим договором. Згідно з п. 2.2. договору сторонами визначено наступні умови кредитування: розмір ліміту кредитування 15 000,00 грн., пільговий період для нарахування процентів по заборгованості - 55 днів, процентна ставка у пільговий період по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах - 0,01 %, процентна ставка за користування кредитною лінією по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах - 40,00 %, процентна ставка за користування кредитною лінією по операціям зняття готівки в термінальних пристроях - 38 %, дата встановлення ліміту кредитної лінії - 23 лютого 2018 року, кінцевий строк до якого має бути погашена заборгованість у повному обсязі - 22 лютого 2021 року.
Пунктами 2.6., 2.7. договору передбачено, що при використанні ліміту кредитної лінії позичальник зобов`язаний погашати заборгованість шляхом сплати щомісячних платежів.
Також, відповідно до п. 4.6. додатку №1 до договору за порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу ( в т.ч. сплати не в повному обсязі) більше ніж на 90 календарних днів поспіль, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 40% від суми встановленого ліміту (а.с. 33-36).
ОСОБА_1 неналежним чином виконував умови за кредитним договором № 28-019-855-2-18-Г від 22 березня 2018 року та договором № 14-019-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток з відкриттям кредитної лінії від 23 лютого 2018 року.
Відповідно до розрахунку позивача станом на 01 липня 2019 року у ОСОБА_1 наявна  заборгованість за кредитним договором № 28-019-855-2-18-Г від 22 березня 2018 року, яка становить 30 323,11 грн. з якої: тіло кредиту - 16 228,93 грн.; залишок нарахованих та несплачених процентів - 533,38 грн.; залишок нарахованої та несплаченої комісії - 1500,80 грн.; штраф за кредитним договором - 12 060,00 грн. (а.с. 23).
Заборгованість відповідача за договором № 14-019-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток з відкриттям кредитної лінії від 23 лютого 2018 року становить 24 760,63 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом - 14 916,14 грн.; сума нарахованих та несплачених відсотків - 3878,03 грн.; сума штрафу - 5966,46 грн. (а. с. 53).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Колегія суддів вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як вбачається наданих позивачем доказів, ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання по сплаті щомісячних платежів за кредитним договором № 28-019-855-2-18-Г від 22 березня 2018 року  та договором № 14-019-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток з відкриттям кредитної лінії від 23 лютого 2018 року. 
ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань за вказаним договорами, а також на спростування наданих позивачем розрахунків. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Мегабанк» про дострокове стягнення заборгованості за вказаними договорами.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що у суду були відсутні підстави для задоволення вимог про дострокове стягнення заборгованості, оскільки АТ «Мегабанк» не просило розірвати кредитні договори.
Такі посилання не відповідають положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якими визначено право позикодавця вимагати дострокового повернення кредиту у разі прострочення позичальником повернення чергової частини. Право вимоги дострокового повернення заборгованості кредитодавець здійснює на власний розсуд не залежно від розірвання договору.   
Колегія судді не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що він  не отримував вимоги банку про дострокову сплату боргу, оскільки такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору. 
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Мегабанк» направляло на адресу ОСОБА_1 вимоги щодо сплати заборгованості (а.с. 24, 54). При цьому, слід враховувати, що, не виконуючи зобов`язання за договорами, ОСОБА_1   усвідомлював, що у нього наявна заборгованість.
Колегія судді вважає безпідставними посилання апелянта на невідповідність положень договорів про встановлення штрафу у розмірі 40% та 45% від суми кредиту вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач не звертався до суду з позовом про визнання недійсними вказаних положень договорів.
Положення договорів про встановлення штрафу є результатом домовленості сторін, а отже, є обов`язковим до виконання сторонами.  
  Доводи апеляційної скарги представника не спростовують висновків суду першої інстанції.
 Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який дії від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.