ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
30 червня 2020 року	 	Справа № 916/1017/20	
Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді М.А. Мишкіної 
суддів  О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко  
секретар  судового засідання  Кияшко Р.О. 

за участю представників учасників справи: 
від прокуратури  -  Лянна О.А. - прокурор прокуратури Одеської області;
від Одеської міської ради - Горяча К.І. - за довіреністю, посадовою особою;
від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - не з`явився; 
від ПП «Чорномор-Ріелт»  - Акименко В.М. - за довіреністю
від державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О.С. - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3  
на ухвалу господарського суду Одеської області від 23 квітня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову
у справі №916/1017/20
за позовом Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі:
- Одеської міської ради;
- Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради
до:
- Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт»;
- державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни 
про скасування рішення, записів про право власності, знесення самовільно побудованого об`єкту

суддя суду першої інстанції    Цісельський О.В. 
час і місце постановлення ухвали: 23.04.2020р., м.Одеса, господарський суд Одеської області
повний текст ухвали складено 23.04.2020р.
Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. 
В судовому засіданні  30.06.2020р. згідно ст.ст.233, 240  ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
встановив:
           10.04.2020р. заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №3 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом   в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської  ради до Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт»  та державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їx обтяжень державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станiславiвни на підставі  якого за Приватним підприємством «Чорномор-Ріелт» зареєстроване  право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2кв.м., яка розташована  за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 36;
- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №30705045 про право власності Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт»  на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2кв.м., яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька,36.
- зобов`язати Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» звільнити земельну ділянку за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 36, шляхом знесення за власний рахунок самочинно побудованої на ній нежитлової будiвлi площею 236,2 кв.м.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О.С. №45968894 від 15.03.2019р., яким зареєстроване право власності на нежитлову будівлю площею 236,2кв.м. по вул.Генуезькій,36 у м.Одесі за ПП «Чорномор-Ріелт» є незаконним, а запис про право власності підлягає скасуванню, оскільки цим рішенням   зареєстрований новий об`єкт будівництва, площа якого збільшена з 48,9 кв.м. до 236,2кв.м. Проте, у Єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих i будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих i будівельних робіт, виданих дозволів на виконання  будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифiкатiв, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачi таких дозволів i сертифікатів відсутня реєстрація дозвільної документації щодо проведення будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул.Генуезька, 36 та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію  закінчених будівництвом об`єктів. Зазначене свідчить про те, що спірна будівля є об`єктом самочинного будівництва.
Державним реєстратором   Морозовою О.С. не додержано  вимоги п. 41 Порядку  для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт, а сама реєстрація проведена без наявності переліку документів, передбаченого зазначеним Порядком, а ПП «Чорномор-Ріелт» виконано будівельні роботи з будівництва спірної будiвлi без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено норми мiстобудiвного законодавства. Площа земельної ділянки, яку ПП «Чорномор-Ріелт» використовує без законних підстав, складає 134,5кв.м. Оскільки Одеська міська рада будь-яких рішень щодо передачі земельної ділянки у власність (користування) не приймала, існуюча реєстрація права власності на об`єкт нерухомості порушує права територіальної громади м.Одеси як власника земельної ділянки, на якій об`єкт  розташований. Вивченням технічного паспорту на зазначений об`єкт нерухомості площею 48,9 кв.м. вiд 21.02.2011р., який був побудований з матеріалу  цегли та металевого каркасу, та технічного паспорту вiд 26.02.2019р. на будівлю площею 236,2кв.м. встановлено, що має місце не факт реконструкції, а фактично будівництво нового об`єкту нерухомості, шляхом зведення бетонного фундаменту, стін з газобетону, бетонних сходів та підлоги та улаштуванням другого поверху з розширенням площі забудови за рахунок земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку забудовнику не відводилася. Крім того, відповідач здійснив будівництво спірної будівлі без отримання  права на виконання таких робіт, чим порушено норми містобудівного законодавства.
Оскільки спірна будівля не є об`єктом самочинної реконструкції, а є самочинно побудованим новим об`єктом нерухомості,   на неї не може розповсюджуватися правовий режим приведення об`єкту у попередній стан, а можливе лише знесення самочинно побудованого майна та звільнення земельної ділянки, на якій воно самочинно побудовано, що безпосередньо передбачено ч. 4 ст. 376 ЦК України.
Одеська міська рада, як власник земельної ділянки, на якій відбулося незаконне будівництво,  а також Управління ДАБІ самостійно заходи  до усунення порушень законодавства не вживають, що є підставою для представництва прокуратурою iнтересiв держави у суді відповідно  до ст. 53 ГПК України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру».
З посиланням на норми ст.331, ч.1 ст.377, 376, п.3 ч1 ст.346 ЦК України, ч.1 ст.34, ст.26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.2 ст.120, ч.ч.1,2 ст.116, п.п. «а»-«в» ч.1 ст.12,80,83 ЗК України, п.1 ст.10, п.5 ст.16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»
21.04.2020р.  прокурор  подав   суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в   якій   просив суд забезпечити позов  шляхом накладання арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2кв.м., яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 36 (РН об`єкта нерухомого майна 1786571251101), власник ПП «Чорномор-Ріелт».
В обґрунтування заяви прокурор з посиланням на норми  ст.137 ГПК України зазначив, що вивченням договору купівлі-продажу №2305 від 17.05.2011р., укладеного ПП    «Чорномор-Ріелт» з Фірмою «Стенфорд-Інвест», встановлено, що площа нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 36, складала 48,9кв.м. З довідки, виданої 05.03.2019р. ПП «Коло друзів» та яка є підставою для реєстрації права власності, вбачається, що у 2019 році нежитлова будівля  площею 48,9 кв.м. була знищена пожежею, у зв`язку з чим ПП «Чорномор-Ріелт» відбудувало зазначену нежитлову будівлю. На момент поточної інвентаризації 26.02.2019 загальна площа будівлі складає 236,2 кв.м., основна площа - 173кв.м. Таким чином, рішенням державного реєстратора   Морозової    О.С. №45968894 від 15.03.2019р. зареєстрований новий об`єкт будівництва, площа якого збільшена з 48,9 кв.м. до 236,2 кв.м. та який є об`єктом самочинного будівництва. Відповідач зареєстрував право власності на спірну будівлю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а отже, має можливість у будь-який момент здійснити її відчуження, що унеможливить виконання рішення суду, оскільки, відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України, вимоги щодо знесення об`єкту самочинного будівництва можна заявити лише до особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво та за її рахунок.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.04.2020р. (суддя О.В.    Цісельський) відмовлено у задоволенні заяви першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 про забезпечення позову у справі.
Ухвала обґрунтована посиланням на норми ст.ст.7, 13, 74, п.3 ч.1 ст.138, ст.ст.136, 137, п.3, 4, 6 ч.1 ст.139, ч.1 ст. 140 ГПК України та вмотивована тим, що фактично прокурором у клопотанні викладені обставини, які стосуються предмету позову першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3, поданого до господарського суду 10.04.2020р.  Доказів, які свідчать про наявність ризиків відчуження нерухомого майна та відповідних обґрунтувань неможливості виконання судового рішення у даній справі про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову до суду не надано, тоді як саме лише посилання заявника в заяві на існування загрози відчуження майна, розташованого на спірній земельній ділянці третім особам, без надання відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
           08.05.2020р.  безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3  на ухвалу від 23.04.2020р., в якій скаржник  просить суд  скасувати оскаржену ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення  позову, забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2кв.м., яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 36 (РН об`єкта нерухомого майна 1786571251101), власник ПП «Чорномор-Ріелт» (код 33657568).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст.236 ГПК України, а висновки суду, викладені в ній, не вiдповiдають обставинам справи з огляду наступного. 
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом iнтересiв позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні  рішення у випадку задоволення позову. У заяві про забезпечення позову прокурором обґрунтовано підстави для забезпечення позову, а саме, що вiдповiдач зареєстрував право власності на спірну будівлю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а отже, має можливість у будь-який момент здійснити її відчуження, що унеможливить виконання рішення суду, оскільки, вiдповiдно до ч.4 ст. 376 ЦК України, вимоги щодо знесення об`єкту самочинного будівництва можна заявити лише до особи, яка здійснила ( здійснює) самочинне будівництво та за її рахунок.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у вiдповiдача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кiлькiстю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Суд фактично поклав на прокурора тягар доведення намiрiв іншої сторони судочинства, які не можуть підтверджуватися доказами. Вiдповiдач, в силу положень ст.317 ЦК України, має право розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема укладати цивiльно-правовi угоди щодо них. Суду не може бути невідомим той факт, що доказів наміру укласти вiдповiдачем угоди щодо відчуження майна фактично існувати не може, адже особа, яка виявила такий намір, не повинна сповіщати про це суд, позивача, iншi сторони та будь-яким iншим чином iнформувати органи влади або місцевого самоврядування.
Необґрунтованими є посилання суду, як на підставу відмови у забезпечення позову, що прокурором не надано до суду обґрунтувань неможливості виконання судового рішення у випадку невжиття вiдповiдних заходів забезпечення позову. Суду не може бути не вiдомо, що відчуження спірного майна вiдповiдачем унеможливить виконання рішення суду, оскільки вiдповiдно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, вимоги щодо знесення об`єкту самочинного будівництва можна заявити лише до особи, яка здійснила ( здійснює) самочинне будівництво та за її рахунок.
Доцiльнiсть та необхiднiсть вжиття такого заходу забезпечення позову як арешт спірного майна, у першу чергу, полягає в ефективному поновленнi порушених прав та iнтересiв позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду. Ненакладення арешту на спірне майно може призвести до його відчуження вiдповiдачем та, як наслiдок, до неможливостi реального захисту iнтересiв держави, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду, що вiдповiдно до ст. 136 ГПК України є обов`язковою підставою для забезпечення позову. Будь-яку iншi заходи, окрім накладення арешту на майно, не зможуть запобігти відчуженню вiдповiдачем спірного майна.
          Ухвалами суду апеляційної інстанції:
-  від  12.05.2020р. витребувано у господарського суду Одеської області копії матеріалів, необхідних для розгляду апеляційної скарги Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 на ухвалу господарського суду Одеської області від 23.04.20р. у №916/1017/20; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою   до надходження матеріалів, необхідних для розгляду скарги з господарського суду Одеської області;
-  від  18.05.2020р. апеляційну скаргу залишено без руху;
- від 03.06.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3  на ухвалу господарського суду Одеської області від  23 квітня 2020 року про  відмову у задоволенні заяви   про забезпечення позову  у справі №916/1017/20; встановлено  іншим учасникам справи   строк для подання відзиву  на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань 10 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше дня закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України до 22.06.2020р.; призначено справу до розгляду на 30.06.2020р., зобов`язано господарський суд Одеської області надати Південно-західному апеляційному  господарському суду копії усіх додатків до позовної заяви   у справі №916/1017/20. 
05.06.2020р. на виконання ухвали суду від 03.06.2020р. господарським судом Одеської області надано копії  додатків до позовної заяви .
23.06.2020р. ПП «Чорномор-Ріелт» подало Південно-західному апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити  оскаржену увалу без змін, а апеляційну скаргу  без задоволення, зазначаючи, що прокурором до суду першої iнстанцiї не було надано жодного доказу наявності наміру з боку вiдповiдача здійснити відчуження об`єкту нерухомості про який йдеться мова, як у позові так i в заяві про забезпечення позову. Суд першої iнстанцiї правильно звернув увагу прокурора, що ним у заяві про забезпечення позову викладені обставини, які стосуються предмета позову та повністю відтворюються обґрунтування, викладені в позовній заяві. На стадії підготовчого судового засідання прокурором до суду першої інстанції було подано заяву про закриття провадження у справа в інтересах держави в особі Управлення державного архiтектурно-будiвельного контролю Одеської міської ради; ухвалою суду  вiд 11.06.2020р. закрито провадження  по справі №916/1017/20 в частині звернення Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 з позовом в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. Подаючи позов прокурор не визначив саме які позовні вимоги стосуються того чи іншого позивача у справі в інтересах яких було подано позов. Отже у даному випадку є не зрозумілим саме які позовні вимоги та в інтересах кого мають бути забезпечені шляхом накладення арешту на майно відповідача.
В засіданні суду апеляційної інстанції 30.06.2020р. прокурор та представник Одеської міськради підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. 
Представник ПП «Чорномор-Ріелт» заперечував проти вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою господарського суду Одеської області від 11.06.2020р. провадження по справі №916/1017/20 за позовом Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Приватного підприємства «Чорномор-Ріелт», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О.С. про скасування рішення, записів про право власності, знесення самовільно побудованого об`єкту закрито.
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Морозова О.С. своїх представників в засідання суду апеляційної інстанції не направили, були повідомлені про час та місце призначення судового засідання належним чином та своєчасно.
Враховуючи закриття ухвалою суду першої інстанції від 11.06.2020р. провадження в частині позовних вимог, заявленого  в інтересах Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та належного повідомлення держреєстратора Морозової О.С. про час та місце проведення судового засідання 30.06.2020р. (копія ухвали від 03.06.2020р. отримана відповідачем 10.06.2020р., що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення), колегія суддів ухвалила розглянути справу у судовому засіданні 30.06.2020р.
Відповідно до ст.269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно із п.4 ч.1 ст.255 ГПК України   окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Заслухавши пояснення  прокурора, представників позивача та відповідача ПП «Чорномор-Ріелт»,   дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
Як вбачається з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №204943114 від 20.03.2020р. ПП «Чорномор-Ріелт» є власником нежитлової будівлі площею 236,2кв.м., що розташована за адресо: м.Одеса, вул.Генуезька,36, номер об`єкта РПВН 27488622. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:45968894 від 15.03.2019р., Морозова Ольга Станіславівна , КП «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл. Підстава виникнення права власності:   договір купівлі-продажу, серія та номер: р№2305 виданий 17.05.2011р., видавник: Бєльтюкова Є.М. приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; довідка, серія та номер: №40.19, виданий 05.03.2019р., видавник: ПП «Коло друзів»; звіт, серія та номер: б/н, видавник: ПП «Дельта-Консалтінг»; технічний паспорт, серія та номер: 40.19, виданий 26.02.2019р., видавник: ПП «Коло друзів».
Звертаючись до суду з позовом та заявою про забезпечення позову прокурор зазначив, що ПП «Чорномор-Ріелт» самочинно збудувало вищезазначений об`єкт нерухомості, без отримання відповідного дозволу та надання земельної ділянки під будівництво, отже об`єкт підлягає знесенню як самочинно збудований на підставі ч.4 ст.376 ЦК України  за рішенням суду, яке може бути виконано виключно відповідачем ПП «Чорномор-Ріелт», котре збудувало самочинно цей об`єкт.
 Згідно із  ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В даній справі прокурор звернувся  з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради як власника земель комунальної власності в межах м.Одеса, вимагаючи захисту  права власності територіальної громади м.Одеси на землю у спосіб знесення за рішенням суду самочинно збудованого ПП «Чорномор-Ріелт» об`єкта нерухомості  за відсутності рішення Одеської міськради про виділення земельної ділянки для цієї мети.
Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду; забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Відповідно до ч.ч.1, 11 ст.137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо спір при цьому не вирішується по суті.
Згідно із ч.6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Згідно із ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.          Верховний Суд у постанові від 22.07.2019р. у справі №914/120/19 зазначив, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Колегія суддів зазначає, що у даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018р. у справі №  910/1040/18.
Отже у даному випадку не підлягає дослідженню питання доведеності обставин (до чого вдався господарський суд Одеської області в оскаржуваній ухвалі з наведенням норм ст.ст.74,76-78 ГПК України),  з якими  пов`язано вирішення питання  про забезпечення позову; дослідженню підлягає питання, чи  призведе невжиття   заходів  забезпечення позову до  істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (Одеської міської ради). 
Суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що прокурором у клопотання фактично викладені  обставини, які стосуються предмету позову  та доказів, які свідчать про наявність ризиків відчуження нерухомого майна та відповідних обґрунтувань неможливості виконання судового рішення у даній справі про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову, до суду не надано.
Разом з цим, суд першої інстанції оминув увагою ту обставину, що крім визнання незаконним та скасування рішення держреєстратора прокурор  також просить суд зобов`язати відповідача звільнити земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок самочинно побудованої будівлі.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.  Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.  Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.  Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.  
Згідно ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. 
Слушними є аргументи прокурора, що в даному випадку  не є можливим здійснення перебудови особою, яка здійснила самочинне будівництво, оскільки йдеться про незаконне  будівництво на земельній ділянці, що не була для цього виділена.  Ефективний захист та відновлення прав Одеської міської ради як власника землі виходячи з положень ч.ч.4,7 ст.376 ЦК України забезпечується знесенням самочинно збудованого об`єкту саме особою, яка його здійснила, або за її рахунок, у разі, якщо позов буде задоволено судом.
ПП «Чорномор-Ріелт» як власник об`єкта нерухомого майна в силу цього факту та положень ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.ч.1,2 ст.318 ЦК України у будь-який час може розпорядитись цим майном, зокрема, здійснити його відчуження, після чого можливість знесення відповідачем такого об`єкту  за рішенням суду буде втрачена внаслідок набуття права власності на нього наступним набувачем.
У разі відчуження ПП «Чорномор-Ріелт» нежитлової будівлі, яка розташована по вул.Генуезькій,36 у м.Одесі для заміни відповідача не виникнуть процесуальні підстави, оскільки зобов`язати знести самочинно побудовану будівлю за рішенням суду можливо лише особу, яка здійснила таке будівництво (ПП «Чорномор-Ріелт»).
Колегія суддів зазначає, що арешт майна - це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна та накладення арешту жодним чином не позбавляє власника права користування цим майном на власний розсуд, обмеження полягає тільки у відсутності можливості відчуження майна іншій особі.
Запропонований прокурором захід забезпечення позову є засобом  тимчасового характеру та має на меті  збереження існуючого становища до ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили для забезпечення можливості ефективного поновлення прав позивача.          За переконанням суду апеляційної інстанції, запропонований прокурором захід забезпечення позову є адекватним, співмірним із заявленими позовними вимогами та забезпечує збалансованість інтересів сторін.
Звертаючись до правової позиції ПП «Чорномор-Ріелт», висвітленої у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідач посилається на правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.08.2019р. у справі №910/608/19.
Колегія суддів зазначає, що позиція Верховного суду у справі №910/608/19 у даній справі застосуванню не підлягає, оскільки предметом позову у вищезазначеній справі є витребування майна з чужого незаконного володіння, а не зобов`язання звільнити земельну ділянку шляхом знесення  нежитлової будівлі, як у даній справі; витребувати майно можливо у будь-якої особи (у разі наявності для цього правових підстав), а не лише у особи, яка здійснила самочинне будівництво (правовідносини не є підібними).
Обставина закриття 11.06.2020р. ухвалою суду провадження в частині позовних вимог, заявлених прокурором в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради,   не свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у  даній справі, оскільки позивачем у справі наразі є власник земельної ділянки (Одеська міська рада), на якій за твердженням прокурора відповідач ПП «Чорномор-Ріелт» самочинно побудував нежитлову будівлю. 
          Відповідно до п.п.2-4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі вищевикладеного, враховуючи предмет позову у даній справі, зокрема, знесення за власний рахунок ПП «Чорномор-Ріелт» самочинно збудованої (за твердженням прокурора) нежитлової будівлі та норми ч.4 ст.376 ЦК України, колегія суддів вважає, що заява прокурора про забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню а ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права (незастосування ст.376 ЦК України)  та підлягає скасуванню.
На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу  прокурора,  скасовує ухвалу господарського суду Одеської  області від   23.04.2020р. у справі №916/1017/20 з прийняттям нового рішення за заявою  першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3  - про задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на   об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 36 (РН об`єкта нерухомого майна 1786571251101), власник ПП «Чорномор-Ріелт» (ідентифікаційний код 33657568).
Керуючись ст.ст.136, 137, 232, 233, 235, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК    України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу господарського суду Одеської області від 23.04.2020р. у справі №916/1017/20 скасувати. 
Заяву першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 про забезпечення позову задовольнити.
Забезпечити позов у  справі №916/1017/20 шляхом накладення арешту на   об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 236,2кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 36 (РН об`єкта нерухомого майна 1786571251101), власник ПП «Чорномор-Ріелт» (ідентифікаційний код 33657568).
Стягувач: Одеська міська рада (65004, м.Одеса,пл. Думська,1, код ЄДРПОУ 26597691).
Боржник: Приватне підприємство «Чорномор-Ріелт» (65012, м.Одеса, вул.Канатна, 79 кв.14, код ЄДРПОУ  33657568).

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України. 
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення  згідно положень ст.ст.    286, 287 ГПК України (з урахуванням  норм п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України).

Повна постанова складена 02 липня  2020 року.

Головуючий суддя                                                              М.А. Мишкіна

Суддя                                                                                    О.Ю. Аленін

          Суддя                                                                                   Л.В. Лавриненко