ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року	Львів	Справа № 260/1899/20 пров. № А/857/7763/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.                   
за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.
позивача: не з`явився
відповідач: не з`явивcя  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного виконавця Клименка Романа Васильовича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі № 260/1899/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Клименка Романа Васильовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС» про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,
суддя в 1-й інстанції - Плеханова З.Б.,
час ухвалення рішення -  не зазначено,
місце ухвалення рішення - м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

                                                В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця Клименко Романа Васильовича (далі - приватний виконавець, відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія СІТІ ФІНАНС», та просила:
визнати дії відповідача - приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильовича номер та дата посвідчення № 0415 від 30.09.2019 року протиправними, щодо відкриття виконавчого провадження № 61698267 від 02.04.2020 року. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61924092 від 27.04.2020 року винесену відповідачем, та всі інші похідні від неї постанови: постанову про арешт коштів боржника від 27.04.2020 року, постанова про стягнення основної винагороди від 27.04.2020 року та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.04.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р. В. на підставі виконавчого напису №3429 від 13.03.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61924092 від 27.04.2020 року. Вважає дії приватного виконавця протиправними з огляду на те, що приватний виконавець може прийняти до виконання виконавчий документ, боржником за яким є фізична особа, виключно за місцем проживання, перебування цього боржника, у межах відповідного виконавчого округу. Позивач звертає увагу суду на те, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає по теперішній час. Враховуючи дані обставини просить суд скасувати оскаржувані постанови.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року позов задоволено. 
Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильовича номер та дата посвідчення № 0415 від 30.09.2019 року  щодо відкриття виконавчого провадження № 61698267 від 02.04.2020 року.
Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №61924092 від 27.04.2020 року .
Скасовано постанову про  арешт коштів боржника № 61698267 від 27.04.2020 року.
Скасовано постанову про стягнення основної винагороди № 61698267  від  27.04.2020 року
Скасовано постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 61698267 від 27.04.2020 року.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника -юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання. Вказує, що у виконавчому написі № 3429 від 13 березня 2020 року, виданому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., на підставі якого винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 619240921 встановлено, що місцем реєстрації боржника - ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а місце проживання боржника - ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . Тобто, на думку відповідача, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 3429 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 7865,22 грн..
ТзОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильовича із заявою про примусове виконання рішення, якою просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №3429 від 13.03.2020 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.  про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 у розмірі 7865,22 грн..
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича відкрито виконавче провадження №61924092 від 27.04.2020 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича №3429 від 13.03.2020 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість в розмірі 7865,22 грн. В графі «адреса боржника» вказано м. Київ, вул. Словенчанська,3. Дана адреса також зазначена на титульному листі АСВП 61924092.
Також в межах вказаного виконавчого провадження № 61924092 відповідачем винесено постанови: постанова про арешт коштів боржника від 27.04.2020 року, постанова про стягнення основної винагороди від 27.04.2020 року, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.04.2020 року.

Судом також встановлено, що майна чи відкритих банківських рахунків у місті Києві в позивача  немає, що стверджується  довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна.
Згідно витягу з Єдиного реєстру приватних виконавців приватний виконавець Клименко Роман Васильович здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець Клименко Роман Васильович, при відкритті виконавчого провадження не пересвідчився з офіційних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі чи достовірність місця проживання/перебування позивача, у зв`язку з чим порушив приписи ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. п.ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 2 ст. 24 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII ««Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).
Згідно ст. 1 Закону № 1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону № 1403-VIII, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону № 1403-VIII).

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи місцем реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у виконавчому написі приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В. В., який підлягав примусовому виконанню, також зазначено вище наведену адресу (а. с. 53).
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) до матеріалів справи не додано.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки приватний виконавець Клименко Р.В. порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як, володіючи інформацією про місце реєстрації позивача (боржника), що не належить до її виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону № 1404-VІІІ та Інструкції № 512/5.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 580/3311/19.

Стосовно покликання апелянта про те, що у виконавчому написі № 3429 від 12.03.2020, вчиненому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а саме, за адресою: місто Київ, вул. Словечанська. 3, а тому у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки факт проживання позивача за вказаною адресою не підтверджений жодними належними та допустимими доказами.
Окрім того, те, що у виконавчому написі зазначено однією з адрес фактичного проживання м. Київ, не підтверджує того факту, що місцем проживання/перебування позивача є саме місто Київ. Надаючи нотаріусу для вчинення виконавчого напису договір, третя особа могла вказати в ньому будь-яку адресу позивача.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що надані в межах вказаного виконавчого провадження №61924092 документи, а саме заява № на бланку ПАТ «Дельта Банк» від 27.04.2013 року про встановлення ліміту кредитної лінії, містить інформацію про позивачку із її паспортними даними та адресою місця проживання та місця реєстрації, які збігаються, а саме: АДРЕСА_1 . Проте підпис ОСОБА_1 -відсутній. В тарифах на обслуговування платіжних карт - в графі підпис « ОСОБА_1 » та міститься підпис. В умовах надання кредитної картки, де в графі «ознайомлена» клієнт міститься підпис проте відмінний від відпису на балку тарифів.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону № 1404-УІІІ у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Апеляційна скарга Приватного виконавця Клименка Романа Васильовича не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

                                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця Клименка Романа Васильовича залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі № 260/1899/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням строку передбаченого п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Т. І. Шинкар