Справа № 991/7710/20
Провадження1-кс/991/7924/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року                                                                 м. Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду  ОСОБА_1 , з участю секретаря   судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

16.09.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення № 20-582-0812 від 10.09.2020 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яка направлена за допомогою засобів поштового зв`язку «Укрпошта» до Національного антикорупційного бюро України 10.09.2020, та отримана представником адресанта 14.09.2020.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 16.09.2020 скарга визначена на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
Ухвалою від 16.09.2020 відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання.
Скарга обґрунтована таким. Адвокатське об`єднання «Головань та партнери» надає професійну правничу допомогу ОСОБА_4 відповідно до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги № 0812 від 22.05.2019.
Адвокатом ОСОБА_5  в інтересах  ОСОБА_4 10.09.2020 надіслано до НАБУ повідомлення про кримінальне правопорушення № 20-582-0812. Вказане повідомлення отримано НАБУ 14.09.2020, однак, станом на день подання скарги відомості, викладені у повідомленні, не внесені до ЄРДР. Враховуючи викладене, заявник вважає, що уповноваженими особами НАБУ не виконані вимоги ст. 214 КПК України, тому просить їх зобов`язати внести до реєстру відомості про вчинення кримінального правопорушення, викладені в повідомленні від 10.09.2020.
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених в ній. 
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги (а.с. 23-24) у судове засідання не з`явився, позиції щодо скарги, яка розглядається, не висловив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідча суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та долучені до неї матеріали, слідча суддя дійшла такого висновку.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Під час розгляду скарги слідчою суддею встановлено, що 10.09.2020 представник адвокатського об`єднання «Головань і партнери» за допомогою засобів поштового зв`язку направив повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, яке було отримано та зареєстровано в НАБУ 14.09.2020 (а.с. 12-14). У повідомленні викладено відомості щодо можливого вчинення службовими особами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань зловживання службовим становищем, тобто умисного, в особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян. 
Зокрема, між Національним центром народної культури «Музей Івана Гончара» та ОСОБА_4 25.05.2020 укладено договір соціального партнерства, відповідно до якого сторони домовилися брати спільну участь в організації та реалізації соціально-культурного проекту, в саме експонування 43-х предмета образотворчого мистецтва, що ОСОБА_4 надав з власної колекції. 26.05.2020 о 11-00 год ОСОБА_4 відкрив для засобів масової інформації виставку картин. Після того, як він поїхав, до музею з метою вручення повістки ОСОБА_4 прибули працівники Державного бюро розслідувань, в тому числі і слідчий другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_6 . Близько 14-00 год службові особи зробили спробу провести огляд предметів експозиції. Однак, у зв`язку із відсутністю відповідного судового рішення керівник культурного центру не надав згоди на проведення такої слідчої дії.
Слідчий ОСОБА_6 вигукнув під запис численних камер журналістів про те, що йому «необхідно рятувати майно», зламав вхідні двері музею, проник всередину приміщення, де незаконно провів обшук, в ході якого вилучив предмети експозиції та документи, що підтверджують законність придбання ОСОБА_4 та ввезення культурних цінностей в Україну. Під час проведення обшуку слідчий перешкоджав професійній діяльності адвоката – представника власника майна (намагався виштовхнути ОСОБА_5 з музею) та забороняв подання заяв на його незаконні дії. Директора музею ОСОБА_7 запросили бути присутнім наприкінці обшуку. За результатами проведення слідчої дії слідчий ОСОБА_6 склав протокол. Заявник вважає, що жодної загрози для майна та необхідності його рятування шляхом проведення обшуку без рішення суду не існувало, враховуючи те, що картини не вилучалися. 
В подальшому судом було відмовлено в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про дозвіл на обшук іншого володіння особи відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України. Зазначене клопотання було погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_8 чи прокурором Офісу Генерального прокурора, які, на думку заявника, вступили із слідчим ОСОБА_6 в змову.
Окрім цього, заявник вважає, що такими діями слідчого ОСОБА_4 спричинено матеріальної шкоди, оскільки картини є коштовним майном і потребують поліцейської охорони вартістю близько 14 000 грн в місяць.
У таких діях службових осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань заявник вбачає ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Окрім цього, «вчинене у змові» з Генеральним прокурором ОСОБА_8 чи прокурором Офісу Генерального прокурора.
Відомості, які містяться у повідомленні про злочин, не були внесені до ЄРДР та дослідженні у межах досудового розслідування кримінального провадження. Представником НАБУ не надано інформації щодо результату розгляду повідомлення  адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 ,№ 20-582-0812 від 10.09.2020.
Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України. Зокрема, до підсудності Вищого антикорупційного суду віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Подана скарга належить до підсудності Вищого антикорупційного суду, оскільки у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення від 10.09.2020 зазначається про можливу причетність до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України,Генерального прокурора ОСОБА_8 чи прокурора Офісу Генерального прокурора. Склад цього злочину належить до переліку злочинів, визначених статтею 33-1 КПК України, і щодо нього наявна одна з обов`язкових умов, яка вказана в пункті 1 частини п`ятої статті 216 КПК України, – кримінальне правопорушення вчинено прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частин першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру» (Генеральний прокурор або прокурор Офісу Генерального прокурора).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Визначений ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності всіх ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Такі вимоги передбачають обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження. 
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.
Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають заяви чи повідомлення, в яких заявником порушено перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, тобто ініційовано здійснення дій, визначених КПК України.
Зі змісту ст. 214 КПК України вбачається, що внесення відомостей в ЄРДР належить до дискреційних повноважень слідчого (детектива), прокурора.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро» Національне бюро здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проводить досудове розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро»). Частина 5 ст. 216 КПК України визначає, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених, в тому числі, ст. 364 Кримінального кодексу України. 
У повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення від 10.09.2020 адвокат ОСОБА_5 зазначає про можливе вчинення службовими особами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань зловживання службовим становищем, тобто умисного, в особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян у «змові» з Генеральним прокурором ОСОБА_8 чи прокурором Офісу Генерального прокурора. Зазначені дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 364 КК України. Зміст повідомлення свідчить про наявність ознак підслідності зазначеного в ній кримінального правопорушення детективам Національного антикорупційного бюро України. Отже, визначений ст. 214 КПК України обов`язок щодо внесення відомостей до ЄРДР за отриманими заявами, повідомленнями про вчинення злочинів покладений також і на уповноважених осіб НАБУ.
Однак, як свідчать матеріали скарги, станом на день її подання уповноважені особи не внесли відомості до ЄРДР у строк, передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України. Представник НАБУ документів на спростування зазначених обставин не надав.
Слідча суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд заявником, перевіривши долучені до неї матеріали, дійшла висновку про наявність в повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення від 10.09.2020 відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, які можуть стати предметом перевірки у кримінально-процесуальному порядку.
Згідно зі ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, слідча суддя дійшла висновку, що уповноважені особи НАБУ не виконали обов`язок, передбачений ст. 214 КПК України, тому наявні підстави для зобов`язання їх внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі повідомлення про кримінальне правопорушення від 10.09.2020.
Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо зобов`язання надати витяг з ЄРДР, адже така вимога відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України є обов`язковою для виконання після внесення відомостей до ЄРДР і є похідною після прийняття відповідного процесуального рішення. Отже, сам факт внесення відомостей до ЄРДР слідчим чи прокурором вже зобов`язує надати витяг з ЄРДР заявнику.
Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії, -  задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену службову особу Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , № 20-582-0812 від 10.09.2020.
В іншій частині скарги - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя                                                                                                  ОСОБА_1