П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
21 вересня  2020 року                                                                                   місто  Київ
                                                                                                       справа № 759/3043/20
                                                                                  провадження №22-ц/824/10756/2020                                                                                                                  
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеус А.М., 
 
сторони: 
позивач - Акціонерне товариство Комерційний  банк «ПриватБанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 
на рішення Святошинського районного суду м.Києва   від 9 червня 2020 року, ухвалене  у складі судді Петренко Н.О.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний  банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1    про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що 29 квітня 2014 року  між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 був  укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач  ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження..
Банк свої зобов`язання виконав, надав відповідачу грошові кошти. Проте відповідачка ОСОБА_1   свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16 грудня  2019 року становить 12710 грн. 54 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7824 грн.24 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1426 грн.04 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з положеннями ст.625 ЦК України; 2378 грн.81 коп. - нарахована пеня., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 581 грн.45 коп. - штраф (процентна складова).
 Посилаючись на зазначені обставини та на підставі  ст..ст. 509, 525, 526,527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив  позов задовольнити.
Рішенням Святошинського  районного суду м.Києва  від 9 червня  2020 року  у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції   та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку апелянта, безпідставним є фактичне звільнення боржника від сплати заборгованості судовим рішенням, з урахуванням того, що відповідачем заборгованість е оспорювала ся та не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним, відповідач відзив не надав та жодним чином не спростував доводи позивача, не оскаржив розрахунок заборгованості, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту не надав. Розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви у цілковитій відповідності відображає рух коштів за карткою, він є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладенні сторонами кредитного договору. Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, посилається на те, що  суд, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків, нарахованих за ст.625 ЦК України , що передбачено п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідачка ОСОБА_2 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Ухвалою Київського апеляційного суду  від 27 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 вересня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження його позовних вимог, оскільки відсутність підпису відповідача на умовах споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Із зазначеної позивачем  копії анкети - заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карт, запропонованих банком, погодився відповідач.
  Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що  позивачем не надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, з якого суд мав би  встановити який саме розмір грошових коштів було отримано відповідачем, заява, підписана відповідачем, не містить  відомостей щодо встановлення відповідачу будь-якого кредитного ліміту. При цьому, суд першої інстанції вважав, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є доказом, який підтверджує розмір заборгованості відповідача, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості.
Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.
Предметом позову у справі, яка переглядається апеляційним судом, є стягнення з ОСОБА_1   заборгованості за кредитним договором у розмірі 12710 грн. 54 коп., з яких заборгованість  за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7824 грн.24 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1426 грн.04 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з положеннями ст.625 ЦК України; 2378 грн.81 коп. - нарахована пеня., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 581 грн.45 коп. - штраф (процентна складова).
З обставин справи слідує, що відповідачка ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася,  не заперечувала факт отримання  грошових коштів на відкритий на її ім`я картковий рахунок, а також не заперечувала факт користування нею грошовими коштами за допомогою картки. 
Положеннями ст..76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яки суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення  учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
На підтвердження доводів позовної заяви позивач надав підписану сторонами анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29 квітня  2014 року, розрахунок заборгованості за кредитом станом на 30 вересня 2019 року, в якому, в тому числі, відображені суми кредитних  коштів, що витрачені клієнтом, та суми коштів, що  внесені клієнтом, на погашення заборгованості.
З боку відповідача не спростовано факт відсутності заборгованості по тілу кредиту в загальному розмірі 7824 грн.24 коп.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом, якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення  вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що  відсутність доказів на підтвердження видачі коштів, картки та виписки по рахунку не дають підстав уважати вимоги доведеними, тому що  наданий позивачем розрахунок заборгованості, в якому містяться графи, що підтверджують отримання відповідачем грошових коштів, внесення останнім на картку коштів в погашення заборгованості, а також відсутність заперечень з боку відповідача щодо користування кредитними коштами, не спростована останнім заборгованість по кредиту, є достатніми правовими підставами для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 7824 грн.24 коп.
Крім того, обставини щодо отримання відповідачем грошових коштів та  внесення останнім грошових коштів на картковий рахунок у погашення заборгованості за кредитом підтверджується випискою по рахунку, наданою апелянтом до апеляційної скарги, яку  апеляційний суд уважав за необхідне прийняти як доказ та дослідити разом з наявними та наданими суду першої інстанції доказами.
Відповідно до ч.ч.1- ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не  залежали від нього.
Зважаючи на те, що суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, відповідач відзив на позовну заяву з викладеними запереченнями щодо заявлених банком вимог суду не надав, що в свою чергу давало би позивачу право на подання додаткових доказів,  колегія суддів уважає, що існують виняткові обставини, за наявності яких відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вправі прийняти новий доказ, яким є виписка по рахунку.
Виписка по рахунку надана апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги та на спростування висновків суду першої інстанції. Банківські операції, зазначені у виписці по рахунку, відповідають часу та сумам, які внесені позичальником в погашення заборгованості, що відображені у наданому позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості.
За таких обставин  висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту є помилковим, не відповідає встановленим обставинам, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині  підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про  стягнення з відповідача на користь позивача  7824 грн.24 коп.  - заборгованості по тілу кредиту.                                                                                   
Разом з тим, висновок суду першої інстанції в частині відсутності підстав для стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, пені і штрафів є законним і обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також  відповідальність  у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
До позовної заяви позивачем додано витяг з Умов  та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки, який передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна,  55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract»,  «Універсальна Gold».
Кожний вид пільгової картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.
Наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та  Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема  й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.
У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору  щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату  процентів за користування кредитними коштами,  пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з  Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору  з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк»  дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Таким чином вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит,  пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту  є безпідставними.
Сам по собі факт  користування відповідачем грошовими коштами, погашення відповідачем заборгованості не дає підстав уважати, що  з відповідачем погоджені розмір  відсотків, пені та штрафів, порядок та підстави їх нарахування, а тому доводи апеляційної скарги, що позичальник, здійснюючи погашення заборгованості, тим самим висловив свою згоду з запропонованими банком умовами, є безпідставними і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції  безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст.625 ч.2 ЦК України, колегія суддів відхиляє, оскільки  у цій справі позивач  вимог про стягнення  відсотків, нарахування яких передбачено ст.625 ЦК України, не заявляв. 
Посилання на положення ч.2 ст.625 ЦК України міститься у п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, який впроваджено в дію з 1 квітня 2019 року. Цим пунктом передбачено, що в разі порушення  зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом,  неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд».
Отже, оскільки  наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку  не містить підпису відповідача, а в анкеті-заяві позичальника  відсутня домовленість щодо сплати процентів за користування кредитом в будь-якому вигляді,  підстави для  стягнення відсотків, розрахованих на підставі п.2.1.1.2.12 Умов та правил, відсутні.
За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції  положень ч.2 ст.625 ЦК України є безпідставними.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині  відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 7824 грн.24 коп. В іншій частині рішення  є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування в цій  частині відсутні.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині, питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає вирішенню відповідно до вимог ст..141 ЦПК України.
Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі  61,56% від суми сплаченого судового збору. Враховуючи, що при поданні позову позивачем було сплачено  2102 грн., при поданні апеляційної скарги - 3153 грн., то сума судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, становить: 5255 х61,56% : 100% = 3234 грн. 98 коп.
Керуючись  ст.ст.  268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» -  задовольнити частково.
 Рішення Святошинського районного суду м.Києва  від 9 червня  2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за  тілом кредиту - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_1   ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання:  АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м.Київ, вул..Грушевського, 1д, ЄДРПОУ 1436570, МФО № 305299) заборгованість  за тілом кредиту в сумі  7824 грн.24 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3234 грн.98 коп..
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                   Л.Д. Поливач
 
                                                                                              А.М. Стрижеус