КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №759/10010/13-ц                                                               головуючий у суді І інстанції: Ул`яновська О.В.
провадження №22-ц/824/7731/2020                                             головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
22 вересня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                                Сушко Л.П.,
суддів:                                                           Матвієнко Ю.О., Іванової І.В., 
секретар судового засідання:                                  Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Укрсиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,у якій просив суд видати замість втраченого оригіналу виконавчого листа №2/759/146/14 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиибанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 564050 грн. 51 коп. та судових витрат у розмірі 2766 грн. 23 коп. дублікат виконавчиого листа та поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, визнати причини пропуску строку для пред`явлення оригіналу виконавчого документу №2/759/146/14 поважними та поновити пропущений строк.
Заяву обгрунтовує тим, що 28.12.2015 року головним державним виконавцем Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, однак оригінал виконавчого документу разом із зазначеною постановою про повернення ні на поштову адресу, ні на адресу для листування стягувача не надходили, таким чином виконавчий лист було втрачено шляхом пересилки засобом поштового зв`язку, а тому зазначені обставини спрчинили пропуск строків для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 рокувідмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. Вказує, що на адресу АТ «Укрсиббанк» постанова про повернення виконавчого листа головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 28.12.2005 року ні на поштову адресу, ні на адресу для листування стягувача не надходила,  тому слід вважати, що виконавчий документ було втрачено при пересилці засобом поштового зв`язку. Звертає увагу суду на те, що стягувачу про винесення державним виконавцем постанови від 28.12.2015 року про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" стало відомо тільки з отриманої відповіді за вих. № Д/15 від 08.01.2020 року, Оригінал виконавчого документу разом із зазначеною постановою про повернення виконавчого документа стягувачу ні на поштову адресу, ні на адресу для листування стягувачу не надходили.
Учасники справи відзивів на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не подали.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували втрату виконавчого листа, доказів обставин, які б свідчили про поважінсть пропуску строків для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також те, що виконавчий лист під №2/759/146/14 не стосується вказаної цивільної справи та Святошинським районним судом не видавався 16.05.2014 року, оскільки у матеріалах справи відсутні такі дані, тому суд дійшов висновку, що заява, є необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частин 1-5 статі263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно доп. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.
 Відповідно до п. п. 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.
Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст.433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2014 позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборговансоті за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих відсотків за користування кредитом та пені задоволено, стягнено з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмір 564050 грн 51 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2766 грн 23 коп. (а.с. 142-145).
30.04.2014 року представник позивача отримав виконавчий лист по справі №759/10010/13-ц; №2/759/165/14 (а.с. 148).
08.01.2020 року №Д/15 начальником Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ м. Київ надано відповідь на запит представника АТ «УкоСиббанк» №20646 від 20.12.2019 в якому зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №43336574 відкрите на підставі виконавчого листа №2/759/146/14 виданого 16.05.2014 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСибанк» заборгованості у розмірі 566816 грн 74 коп., тому 28.12.2015 головним державним виконавцем Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.
 Встановлено, що заявник, як сторона виконавчого провадження (стягувач), був наділений доступом до інформації по виконавчого провадження, розміщеної в Автоматизованій системі виконавчого провадження, що свідчить про те, що він не був позбавлений можливості дізнаватися про рух виконавчого провадження.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Доводи апеляційної скарги про те, що на адресу АТ «Укрсиббанк» постанова про повернення виконавчого листа головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 28.12.2005 року ні на поштову адресу, ні на адресу для листування стягувача не надходила, тому слід вважати, що виконавчий документ було втрачено при пересилці засобом поштового зв`язку, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки на підтвердження зазначених доводів заявником не надано жодного письмового доказу (довідки з Укрпошти про втрату або не вручення кореспонденції, довідки з АТ «Укрсиббанк» про неотримання або отримання  вище зазначених документів).
Доводи апеляційної скарги про те, щостягувачу про винесення державним виконавцем постанови від 28.12.2015 року про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" стало відомо тільки з отриманої відповіді за вих. № Д/15 від 08.01.2020 року, тому що оригінал виконавчого документу разом із зазначеною постановою про повернення виконавчого документа стягувачу ні на поштову адресу, ні на адресу для листування стягувачу не надходили, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки заявник, як сторона виконавчого провадження (стягувач), був наділений доступом до інформації по виконавчого провадження, розміщеної в Автоматизованій системі виконавчого провадження, що свідчить про те, що він не був позбавлений можливості дізнаватися про рух виконавчого провадження.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовляючи у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк»  про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а також вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 433 ЦПК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.                                                                         На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в частині вирішення вимог щодо видачі дубліката виконавчого документу в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «22» вересня 2020 року. 

Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	Ю.О. Матвієнко           І.В. Іванова