Постанова
Іменем України
 
07 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/20961/19
 
провадження № 61-4360св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представники позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів:           Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф., Музичко Т. Ф.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позовна заява мотивована тим, що наказом від 26 грудня 2018 року № 49-К його було прийнято на роботу на посаду помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» з 02 січня 2019 року.
Наказом від 19 квітня 2019 року № 39-К його було звільнено з посади помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Вказував, що наказ про його звільнення є незаконним, оскільки у порушення вимог статей 147, 149 КЗпП України до нього було застосовано два види стягнення за одне порушення трудової дисципліни. Вказане свідчить про відсутність систематичності порушення трудової дисципліни. 
На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним і скасувати наказ про його звільнення від 19 квітня 2019 року № 39-К, поновити його на роботі у ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на посаді помічника директора з 23 квітня 2019 року та стягнути з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року у складі судді Савицького О. А. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивача було обґрунтовано звільнено на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки він у порушення вимог пунктів 2.1, 2.2, 2.3 посадової інструкції помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» не виконав доручення керівника, крім того, до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Отже, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про задоволення позову            ОСОБА_1 .
Визнано незаконним і скасовано наказ від 19 квітня 2019 року № 39-К про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» з 23 квітня 2019 року.
Стягнуто з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 квітня 2019 року по            25 лютого 2020 року у розмірі 210 000,00 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».
Стягнуто з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 152,00 грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що посадовою інструкцією помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» не передбачено обов`язку помічника директора надавати письмові звіти про виконану ним роботу, тому те, що позивач не надав інформацію про виконану роботу, не свідчить, що ним був не виконаний посадовий обов`язок. З огляду на вказане немає підстав вважати, що позивач систематично не виконував трудових обов`язків, оскільки після винесення догани, нових порушень трудової дисципліни він не вчиняв. Таким чином, звільнення позивача є незаконним, що є підставою для його поновлення на роботі і відповідно до статті 235 ЦПК України є підставою для вирішення питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розмір середньої заробітної плати визначений судом з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                від 27 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу та зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду         від 26 лютого 2020 року, окрім стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 336/3679/17, провадження                № 61-227св18, від 18 червня 2018 року у справі № 396/1560/16-ц, провадження № 61-11720св18, від 28 березня 2018 року у справі                            № 755/3495/16-ц, провадження № 61?1350св17, судових рішеннях Верховного Суду України: ухвалі від 18 квітня 2007 року у справі № 6-4325св07, постановах: від 23 січня 2012 року у справі № 6-87цс11, від 14 вересня            2016 року у справі № 523/18850/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно задовольнив позов, оскільки невиконання позивачем доручень свого безпосереднього керівника, зміст яких повністю відповідає посадовим обов`язкам ОСОБА_1 як помічника директора товариства, які визначені у пунктах 2.1, 2.2, 2.3 його посадової інструкції, свідчить про невиконання ним своїх трудових обов`язків та законність його звільнення у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають  підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Наказом від 26 грудня 2018 року № 49-К ОСОБА_1 з 02 січня 2019 року прийнято на роботу на посаду помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» з посадовим окладом відповідно до штатного розпису з випробувальним терміном три місяці з встановленням йому вільного графіку роботи та правом здійснювати свої трудові обов`язки дистанційно.
 
Згідно з наказом від 14 березня 2019 року № 21-К ОСОБА_4 з                     15 березня 2019 року приступила до тимчасового виконання обов`язків директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».
Наказом від 18 квітня 2019 року № 38-К ОСОБА_1 оголошено догану у зв`язку із невиконанням трьох доручень, наданих 17 квітня 2019 року.
 
Наказом від 19 квітня 2019 року № 39-К ОСОБА_1 звільнено 23 квітня   2019 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (пункт 3 частини першої статті 40 КЗпП України).
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим та підстав для його скасування немає.
 
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
 
Відповідно до вимог статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
 
У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.
Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
 
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівникам. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
 
Відповідно до вимог статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або його перебування у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
 
Перш ніж винести працівникові догану чи звільнити його роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
 
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
 
Судом установлено, що підставою для оголошення позивачу догани стало невиконання ним трьох доручень керівника від 17 квітня 2019 року.
 
Позивач до суду з позовом про скасування наказу про оголошення догани не звертався, тому наявність у позивача обов`язків, за неналежне виконання яких працівника було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, судом не з`ясовувалося, оскільки виходить за межі позовних вимог.
 
У наказі від 19 квітня 2019 року № 39-К про звільнення ОСОБА_1 , зазначено, що 17 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримав вимогу надати письмові звіти про виконану ним роботу за січень, лютий, березень 2019 року, та за період з 01 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року. У вимогах встановлено, що письмові звіти повинні бути подані о 14:00 17 квітня           2019 року. Станом на 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 звіти не надав. Оскільки до ОСОБА_1 наказом від 18 квітня 2019 року вже було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, наказано звільнити ОСОБА_1 за систематичне невиконання обов`язків.
 
При звільненні працівника на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідно враховувати, що на працівника покладаються обов`язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов`язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.
 
Судом установлено, що посадова інструкція помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» не передбачає обов`язку помічника директора надавати письмові звіти про виконану ним роботу, що не свідчить про невиконання позивачем своїх посадових обов`язків у зв`язку з ненаданням інформації про виконану роботу.
 
З урахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави вважати, що позивач систематично не виконував свої трудові обов`язки, оскільки після винесення догани, нових порушень трудової дисципліни він не вчиняв.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав неправомірним звільнення позивача з роботи, оскільки відсутнє систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, та відповідно до статті 235 КЗпП України вирішив питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Твердження заявника, що надання письмових звітів про виконану роботу повністю відповідає посадовим обов`язкам ОСОБА_1 як помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», які визначені у пунктах 2.1, 2.2, 2.3 його посадової інструкції, є безпідставними та спростовуються змістом вказаних пунктів.
Так у посадовій інструкції помічника директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг»визначено, що помічник директора: організовує окремі нескладні роботи з ремонту та обслуговування електроустаткування (пункт 2.1); організовує впровадження у виробництво правил технічної експлуатації і догляду за обладнанням, пристроями, з зазначенням причин виникнення неполадок поточного характеру під час виконання робіт і методи їх усунення (пункт 2.2); організовує впровадження у виробництво режиму економії і раціонального використання матеріальних ресурсів (пункт 2.3).
 
Вказане свідчить, що доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував. Крім того, заявником не надано доказів на спростування розрахунку середнього заробітку, здійсненого судом апеляційної інстанції.
 
У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити  без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 396, 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 рокузалишити без змін.
 
Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Н. Ю. Сакара
 
О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян