УХВАЛА

14 липня 2020 року 
м. Київ

Справа №  906/973/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Банаська О.О. і Булгакової І.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз")
на рішення господарського суду Житомирської області від 13.01.2020 та
постанову    Північно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020
за позовом   АТ "Укртрансгаз"
до   товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" 
(далі - ТОВ "Малин Енергоінвест")
про   повернення майна та стягнення 3 020 875,62 грн.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України"),

ВСТАНОВИВ:

09.06.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) АТ "Укртрансгаз" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 13.01.2020 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі №906/973/19 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження у справі №906/973/19 у зв`язку з несвоєчасним отриманням повного тексту копії оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 

Обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження, АТ "Укртрансгаз"  посилається на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) та зазначає, що вказані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: статей 202, 334, 509, 626, 714, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, частини третьої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", пункту 14 розділу 2, пункту 1 розділу 10 Правил постачання природного газу та порушенням норм процесуального права - статей 76-79 ГПК України, а тому провадження у справі підлягає відкриттю.

Також необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі скаржник обґрунтовує тим, що: дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної  правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес, оскільки предметом розгляду справи є безпідставне набуття природного газу з ГТС позивача, який, в свою чергу, зобов`язаний здійснювати безпечне та безперебійне транспортування природного газу споживачам на всій території України та до країн Європейського Союзу. А безпідставне набуття природного газу з ГТС ставило під загрозу безпечність та безперебійність його транспортування; справа має виняткове значення для позивача, оскільки стосується правовідносин щодо несанкціонованого споживання природного газу з ГТС позивача, який в силу статті 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт" як товариство, що мало на балансі та обслуговувало магістральні газопроводи, має важливе народногосподарське та оборонне значення; судами застосовані норми матеріального права, що не підлягали застосуванню та не застосовані норми права, що підлягали застосуванню.

Предметом позову є вимоги АТ "Укртрансгаз" про зобов`язання ТОВ "Малин Енергоінвест" повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 452,055 тис. куб. м та стягнення 3 020 875,62 грн., що є вартістю безпідставно набутого  майна - природного газу в обсязі 452,055 тис. куб. м.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.01.2020, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі №906/973/19, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Суди попередніх інстанцій встановили, що:

- відповідач не підключений безпосередньо до газової мережі позивача і не є "прямим споживачем" у розумінні пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, тобто фізичне отримання газу відповідачем у позивача неможливе;

- згідно зі звітами публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (далі - ПАТ "Житомиргаз") про фактичні обсяги розподілу відібраного з точки виходу природного газу ПАТ "Житомиргаз" між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за лютий 2017 року та за березень 2017 року вбачається, що з мереж УМГ ПАТ "Укртрансгаз" у лютому 2017 року - 97 225,070 тис.   куб.   м природного газу з підтвердженим обсягом номінацій розподілено теплогенеруючим підприємствам, аналогічно у березні 2017 року - 86 193,645 тис.   куб.   м природного газу з підтвердженим обсягом номінацій розподілено теплогенеруючим підприємствам, серед яких ТОВ "Малин Енергоінвест" не значиться; 

- за Реєстром місячних обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" через газорозподільні мережі газорозподільної компанії ПАТ "Житомиргаз", споживачами обсягу природного газу у лютому 2017 року - 331,820 тис.   куб.   м є теплогенеруючі підприємства, у тому числі відповідач - ТОВ "Малин Енергоінвест", а постачальником - АТ "НАК" Нафтогаз України" по укладених договорах;

- з інформації про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, із зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік, вбачається, що цей обсяг природного газу віднесений на оператора газорозподільної системи із вказівкою в якості небалансу. 

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що надані позивачем документи обліку, у тому числі й відносно спірного обсягу природного газу, свідчать про наявність договірних відносин з оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу обсягів природного газу, що є несумісним з твердженням позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи позивача відповідачу. 

Відповідно до положень частини другої статті 32 Закону України "Про ринок природного газу",  пункту 1 глави 1 розділу VІІІ, пункту 1 глави 1 розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи, пункту 2.3 Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  від 30.09.2015 № 2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), послуги балансування обсягів природного газу є складовими послуги транспортування природного газу і здійснюються виключно на підставі договору транспортування природного газу.

З урахуванням викладеного, зважаючи, що згідно з наданим позивачем Реєстром місячних обсягів газу, що були використані споживачами, спірний обсяг природного газу був використаний відповідачем як споживачем за договором з АТ "НАК "Нафтогаз України" через газорозподільні мережі ПАТ "Житомиргаз", суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що ТОВ "Малин Енергоінвест" безпідставно набуло з газотранспортної системи, оператором якої є АТ "Укртрансгаз", природний газ у лютому 2013 року - 331 820 тис. куб. м, у березні 2017 року - 120 235 тис. куб. м. 

Також суди попередніх інстанцій зазначили про недоведеність позивачем належними і допустимими доказами, що саме позивач є власником спірного природного газу, а, отже, і порушення відповідачем прав позивача чи охоронюваного законом інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, а також про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

У постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 925/1472/17 за позовом приватного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", АТ "Укртрансгаз", про стягнення 808 731,78 грн. компенсації за несанкціонований відбір природного газу, вже було викладено висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, які виникли у справі № 906/973/19. 

Верховний Суд зазначив, що виникнення у оператора ГРМ неврегульованого небалансу обсягів природного газу за березень 2017 року відбулося внаслідок саме дій ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу на цей період. Проте вказана обставина не звільняє ПАТ НАК "Нафтогаз України" від обов`язку постачати природний газ відповідачу як споживачу за укладеними ними договорами про постачання природного газу. 

Зважаючи на те, що судами в оскаржуваних судових рішеннях зазначено про наявність правових підстав для передачі спірного природного газу з газотранспортної системи позивача відповідачу на підставі відповідного договору про постачання природного газу, укладеного відповідачем з АТ "НАК "Нафтогаз України", - висновки судів попередніх інстанцій у цій справі № 906/973/19 відповідають висновкам Верховного Суду у справі № 925/1472/17 про обов`язок АТ "НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії відповідно до укладених договорів.

Розглянувши наведені скаржником доводи щодо наявності правових підстав для розгляду цієї справи у касаційному порядку, суд вважає їх необґрунтованими. По суті, всі доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи та в цілому - до заперечення результату розгляду справи судами попередніх інстанцій. Твердження заявника про те, що рішення суду за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різні правові позиції у вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

Що ж до доводів скаржника стосовно того, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, то суд зазначає, що незгода з рішенням суду апеляційної інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

Отже, доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах є безпідставними та спростовуються викладеними висновками Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами.

Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №906/973/19 відповідно до цих висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах, підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи відсутні, а тому Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України.

З огляду на відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 13.01.2020 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі № 906/973/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                    О. Банасько

Суддя                                                                                                    І. Булгакова