Дата документу 01.09.2020 Справа № 335/522/20

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
01 вересня 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/522/20
Провадження №22-ц/807/2533/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді – Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Бабенко Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в складі судді Макарова В.О. від 26 травня 2020 року у справі за заявою ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну стягувача у справі за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06/25/07-Склв,
В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в якій зазначило, що 27.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06/25/07-Склв.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено договір іпотеки 06/05/І01/07-сквл від 27.06.2007 року.
У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором, АКІБ «УкрСибанк» звернувся до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором.
У подальшому між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за вищезазначеним кредитним договором.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2011 року по справі № 2-624/2010 задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, про що видано виконавчий лист № 2-624/2010 від 17.02.2011 року.
07.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К, в тому числі, було відступлено право за вимоги за кредитним договором № 06/25/07-Склв від 27.06.2007 року.
ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» просило суд на підставі ст. 442 ЦПК України, ст.ст.512, 514 ЦК України і ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» замінити стягувача його правонаступником.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2020 року задоволено заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
Замінено стягувача у виконавчому провадженні, що відкрите на підставі виконавчого листа № 2-624/2010 від 17.02.2011 року, що виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 17.02.2011 року, у цивільній справі № 2-624/2010 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» у зв`язку з переходом до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати і направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

В апеляційній скарзі зазначила, що при зверненні до суду заявником у заяві про заміну сторони виконавчого провадження повідомлено недостовірні відомості, щодо укладення ОСОБА_1 кредитного договору № 06/25/07-Склв, саме з АКБ «УкрСиббанк» та подальше звернення АКБ «УкрСиббанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості. Недостовірні відомості також стосуються дати ухвалення заочного рішення - 17.02.2011 року, а також сторони на користь якої його ухвалено - ПАТ «Дельта Банк». Окрім того, копію договору купівлі –продажу прав вимоги № 2082/К від 07.11.2019 року не можна вважати достовірним доказом, оскільки вказана копія має забілювання частини окремого пункту Договору, в частині його ціни, а сам оригінал договору в судовому засіданні не досліджувався, хоча відповідне клопотання і було заявлено. Також ОСОБА_1 вказала, що витяг з Додатку № 1 до Договору № 2082/К купівлі-продажу від 07.11.2019 року не узгоджений та не підписаний сторонами договору, а тому не відповідає вимогам ст. 95 ЦПК України, а з наданих заявником документів неможливо встановити в якому обсязі, первісний кредитор передав права новому кредитору, оскільки вони не містять відомостей щодо суми на яку придбано права вимоги до Відповідача.

ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у відзиві на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Зазначено, що в оскаржуваній ухвалі суду обставини справи встановлені вірно та їм надана належна правова оцінка, а помилкове зазначення назви банку АКІБ «УкрСиббанк» замість ВАТ «Кредитпромбанк» та невірне зазначення дати ухвалення судового рішення у заяві не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення їх заяви.
Ціна в договорі купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К від 07.11.2019 року визначена як загальна для більш ніж 280 кредитних договорів. Вказаний договір від 07.11.2019 року було укладено між ПАТ «Дельта Банк» як продавцем та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як покупцем за результатами публічних торгів, номер лоту GL3N211782 інформація про вказаний лот з детальним описом кредитних договорів викладена на сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який в тому числі містить інформацію про кредитний договір № 06/25/07-Склв. Також на офіційній сторінці ProZorro.Продажі викладено повну інформацію щодо торгів за вказаним лотом та знаходиться відсканована копія договору № 2082/К від 07.11.2019 року.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги за кредитним договором № 06/25/07-Склв, укладеним з ОСОБА_1 , а отже у відповідності до ст.512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у заявника є достатньо правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження – стягувача з ПАТ «ДельтаБанк» на його правонаступника - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються із вимогами закону і ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

За приписами частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Частиною першою статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Встановлено, що 27 червня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 06/25/07-Склв про відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії на споживчі цілі в сумі 589 000 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язань за договором з відповідачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 06/25/101/07, за яким банк прийняв в іпотеку майно нежитлову будівлю літ. А-2 інв. № 2047 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, у зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором, ВАТ «Кредитпромбанк» звернувся до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2010 року, позов ВАТ «Кредитпромбанк» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за тілом кредиту у сумі 4 715 399 грн. 75 коп., відсотки за користування кредитом – 531 391 грн. 16 коп., судовий збір у сумі 1 700 грн. 00 коп. та витрати на ІТЗ у сумі 120 грн. 00 коп. Інші позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2010 року, апеляційну скаргу ВАТ «Кредитпромбанк» задоволено. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2010 року скасовано в частині відмовити у задоволенні вимог про стягнення пені та штрафу, ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» пеню в розмірі 53 604 грн. 00 коп. та штраф в розмірі 141 474 грн. 86 коп.». В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2018 року, задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» та замінено стягувача ВАТ «Кредитпромбанк» у виконавчому провадженні № 51543279, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-624/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за тілом кредиту – 4 715 399 грн. 75 коп., відсотки за користування кредитом – 531 391 грн. 16 коп., пеня – 53 604 грн. 00 коп. та штраф – 141 474 грн. 86 коп.

Зі змісту листа старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дорошенко А.О. від 19.02.2020 року № 19740, вбачається, що 23.01.2020 року від Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли матеріали виконавчого провадження № 59774256 з виконання виконавчого листа № 2-624/2010, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 17.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 4 673 248,38 грн. Станом на 19.02.2020 року на виконанні у відділі ДВС знаходиться вказане виконавче провадження.

07.11.2019 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено договір №2082/К купівлі-продажу прав вимоги згідно з яким до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» перейшли права вимоги за кредитними договорами, а також усі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі звернення стягнення.

Отже, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» є новим кредитором у фінансових зобов`язаннях з боржниками, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях, в тому числі, по кредитному договору № 06/25/07-Склв.

Задовольняючи заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції правильно виходив із того, що останнє набуло всіх прав кредитора АТ «Дельта Банк», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором № 06/25/07-Склв від 27 червня 2007 року, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо доводів апеляційної скарги щодо зазначення заявником у заяві про заміну сторони виконавчого провадження недостовірних даних, слід зазначити наступне.

Заявником при зверненні до суду заявлялись вимоги про заміну стягувача у цивільній справі № 2-624/2020 з АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у зв`язку з переходом до заявника прав кредитора, відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К. 

Отже, зазначення у мотивувальній частині заяви від 13.01.2020 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» неточних чи помилкових даних ( дата ухвалення судового рішення, назви банку), не перешкодило встановленню фактичних обставин справи та постановленню обґрунтованої за своїм змістом ухвали.

Посилання апеляційної скарги на неможливість встановлення суми, за яку придбано права вимоги до відповідача та неможливості визначення в якому обсязі і на яких умовах перейшли до нового кредитора права вимоги є безпідставними.

Виходячи із змісту вже наведених норм, зокрема, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Твердження апеляційної скарги про те, що копія договору купівлі – продажу прав вимоги № 2082/К від 07.11.2019 року не може бути прийнятий як належний доказ, оскільки не досліджено оригіналу договору, та витяг з Додатку № 1 до Договору № 2082/К купівлі-продажу від 07.11.2019 року не відповідає вимогам ст. 95 ЦПК України, є неприйнятними.

Відповідно до загальновідомих відомостей щодо АТ «Дельта Банк»: на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі – Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 04 квітня 2019 року № 772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно.

Водночас, цим же рішенням продовжено повноваження ліквідатора АТ «ДЕЛЬТА БАНК», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кадирову Владиславу Володимировичу строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Закон № 4452-VI):  відкриті торги - спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи.

Відповідно до  ст. 51 Закону № 4452-VI майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.
Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.
Проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків.
Інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України  електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за веб-посиланням http://torgi.fg.gov.ua/catalog/krediti/at_-delta_bank/208719/, розміщена інформація щодо продажу кредитного портфелю АТ «Дельта Банк» (номер лоту GL3N211782) та як результат такого продажу - укладення договору купівлі продажу прав вимоги № 2082/К. 

У файлі «Публічний паспорт активу 2» в переліку договорів забезпечених іпотекою, в рядку № 146 вказана детальна інформація про кредитний договір № 06/25/07-Склв від 27.06.2007 року, права за яким, в тому числі, було відчужено при продажі зазначено портфелю. У вказаному електронному документі в тому числі відображенна інформація щодо предмету застави за вказаним кредитним договором, а саме: Нежитлова будівля літ.А-2, загальною площею 707,2 кв.м., розташована на земельній ділянці площею 2477,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; також у вказаному паспорті активу міститься інформація про тіло кредитної заборгованості, залишків по комісії та відсоткам.

За веб-посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-09-12-000002-b розміщена електронна копія договору № 2082/К, яка відповідає копії наявній в матеріалах цивільної справи № 335/522/20 та містить, зокрема, ціну договору, на відсутність якої посилався апелянт. 

Отже, факт укладення вказаного договору, підтверджується даними офіційного сайту Фонду гарантування вкладів та даними з системи електронних торгів PtoZorro.

Дані викладені на офіційному сайті Фонду щодо номеру, дати укладення кредитного договору, інформації щодо предмету застави, яким забезпечено кредитний договір № 06/25/07-Склв, відповідають даним, які були встановлені при ухваленні рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2010 року, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2010 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» .

Інших достовірних та достатніх доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2020 року по цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови складено 02 вересня 2020 року.

Головуючий                                                         О.М. Кримська

Судді:                                                                 А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова