П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року                                                                                                  місто Київ 
Єдиний унікальний номер справи 753/24177/19
Номер провадження  22-ц/824/6948/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В.,  Шахової О. В.  
 
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.
 
вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» про визнання недійсним та скасування наказу, поновлення на роботі, 
 
в с т а н о в и в :
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позов до Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» про визнання недійсним та скасування наказу Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці»; поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника служби обліку та контролю казначейських операцій Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК».
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 серпня 2010 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду бухгалтера ЗАТ «УКРАГРО НПК», а 01 березня 2012 року, переведена на посаду економіста з фінансової роботи.
 
16 березня 2015 року ОСОБА_2 була переведена на посаду казначея, а 01 грудня 2016 року - на посаду начальника Служби обліку та контролю казначейських операцій ПрАТ «УКРАГРО НПК».
 
31 жовтня 2018 року на підставі наказу № 295-К, позивачу було встановлено неповний робочий день з 01 листопада 2018 року.
 
Наказом № 343-КО позивачу було перервано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зв`язку з виходом на роботу з 28 серпня 2019 року та встановлено останній неповний робочий день з оплатою праці згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованому часу. 
 
На підставі наказу № 345-КО від 30 серпня 2019 року позивачу було надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 рік, яка була перервана на підставі наказу № 360-КО від 11 вересня 2019 року у зв`язку з виходом на роботу з 12 вересня 2019 року.
 
Наказом № 283-К від 17 вересня 2019 року позивачу встановлено повний робочий день починаючи з 18 вересня 2019 року.
 
Позивач зазначає, що її посадовий оклад за вересень та жовтень 2019 року склав 48 500 грн., а середня заробітна плата з листопада 2018 року по жовтень 2019 рік з урахуванням оплати за неповний робочий день склала 25 794 грн. 34 коп.
 
Листом № 540 позивача було повідомлено про те, що наказом № 240-КВ від 16 вересня 2019 року було змінено істотні умови праці.
 
14 листопада 2019 року позивач направила на адресу відповідача заяву, в якій повідомила про відсутність згоди на переведення її на посаду фахівця з обробки первинної документації ПрАТ «УКРАГРО НПК».
 
18 листопада 2019 року позивач отримала від відповідача лист № 567 зміст якого, аналогічний листу № 540. Того ж дня, позивач звернулась до відповідача з заявою про отримання копії наказу № 240-КВ від 16 вересня 2019 року у зв`язку з тим, що остання не була з ним ознайомлена. 
 
25 листопада 2011 року позивач отримала витяг з вищевказаного наказу та лист за № 575 у якому останній було повідомлено про те, що в порядку ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами  в організації виробництва і праці було змінено істотні умови праці, а оскільки позивач не виявила своєї незгоди з продовженням роботи в нових умовах, то змінені істотні умови праці почали діяти з 18 листопада 2019 року.
 
Так, на думку позивача, жодних змін організації праці і виробництва у відповідача не відбулось, а ліквідація Фінансово-економічного департаменту Служби обліку та контролю казначейських операцій є лише формальною зміною внутрішньої структури ПрАТ «УКРАГРО НПК» вчинено з метою створення штучної правової підстави для зменшення заробітної плати працівникам товариства.
 
Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що наказ № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці» прямо суперечить ч. 3 ст. 32 КзПП України, а відтак є незаконним та підлягає скасуванню.
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року (а.с. 124-128) позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» про визнання недійсним та скасування наказу, поновлення на роботі, залишено без задоволення.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 18 березня 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 25 серпня 2010 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду бухгалтера ЗАТ «УКРАГРО НПК». 
 
26 квітня 2011 року вищевказане закрите акціонерне товариство змінило організаційно-правову форму на приватне акціонерне товариство.
 
Скаржник зазначає, що 01 березня 2012 року вона була переведена на посаду економіста з фінансової роботи, 16 березня 2015 року - на посаду казначея, а 01 грудня 2016 року - на посаду начальника служби обліку та контролю казначейських операцій ПрАТ «УКРАГРО НПК». ЇЇ посадовий оклад за вересень та жовтень 2019 року складав 48 500 грн., а середня заробітна плата з листопада 2018 року по жовтень 2019 рік, з урахуванням оплати за неповний робочий день, склала 25 794 грн. 34 коп.
 
Лише 04 листопада 2019 року скаржник отримала від відповідача листа № 540 в якому останній було повідомлено про зміну істотних умов праці починаючи з 18 листопада 2019 року у зв`язку з прийняттям наказу № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці». Так, згідно вищевказаного листа, було змінено: найменування посади з «начальник служби обліку та контролю казначейських операцій» на «фахівець з обробки первинної документації; коло трудових прав та обов`язків за посадою, визначено відповідно до Посадової інструкції фахівця з обробки первинної документації; посадовий оклад та встановлено його для посади «фахівець з обробки первинної документації» в розмірі 25 000 грн.
 
Не погоджуючись з вказаними змінами, 14 листопада 2019 року скаржник направила на адресу відповідача заяву про відсутність згоди на її переведення на посаду фахівця з обробки первинної документації ПрАТ «УКРАГРО НПК», проте 18 листопада 2019 року нею було отримано від відповідача лист № 567, зміст якого був аналогічний листу № 540, а 25 листопада 2019 року нею було отримано витяг з наказу № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці», проте сам наказ, отримано не було.
 
Скаржник зазначає, що в супереч вимогам ч. 3 ст. 32 КЗпП України, відповідач не ознайомив її з вищевказаним наказом, що не було взято до уваги судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. Крім того, на думку скаржника, з прийняттям вказаного наказу реальних змін у організації виробництва відповідача не відбулось, а її посадові обов`язки фактично не змінились.
 
Скаржник вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано норми ст.. 64 ГК України  та не з`ясовано обставини щодо наявності змін істотних умов праці на ПрАТ «УКРАГРО НПК», що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
 
Скаржник зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що вимоги щодо ч. 3 ст. 178 КЗпП України позивачем заявлені не були, проте на думку скаржника вищевказаний висновок суду не відповідає обставинам справи, оскільки в позовній заяві, як на підставу недійсності спірного наказу останній посилався, зокрема, ч.3 ст. 178 КЗпП України.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
14 травня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідача з відповідним підтвердженням про направлення його позивачу.
 
На думку відповідача, суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення на підставі належних та допустимих доказів наявних в матеріалах справи достовірно встановив, що позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці більш ніж за два місяці.
 
Відповідач зазначає, що прийняття спірного наказу було зумовлено змінами в організації виробництва та праці, що полягали у зміні організаційної структури підприємства, а саме, ліквідації Служби обліку та контролю казначейських операцій у складі Фінансово-економічного департаменту. Вказані зміни зумовлені необхідністю оптимізації управління товариством для раціоналізації робочих місць.
 
Відповідач зазначає, що до позивача не застосовувалось переведення на іншу роботу, а мали місце зміни істотних умов праці, які були зумовлені змінами в організації виробництва та праці.
 
Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні в матеріалах справи докази та з`ясував обставини, які входять до предмету доказування, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у відкритому  судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні  скаржник та її представник - адвокат Волошинович О. П.  підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.
 
Представник відповідача - адвокат Зайченко О. П. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи скаржника та її представника, заперечення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ є правомірним, відповідає вимогам КзПП України та зумовлений змінами в організації виробництва і праці, що є виключним повноваженням власника товариства.
 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_2 25 серпня 2010 року остання була прийнята на посаду бухгалтера ЗАТ «УКРАГРО НПК» на підставі наказу № 87-К від 25 серпня 2010 року; 10 березня 2012 року ОСОБА_2 була переведена на посаду економіста з фінансової роботи на підставі наказу № 27-К від 01 березня 2012 року; ЗАТ «УКРАГРО НПК» перейменовано у ПрАТ «УКРАГРО НПК» 26 квітня 2011 року на підставі протоколу № 27 від 12 квітня 2011 року; 16 березня 2015 року ОСОБА_2 була переведена на посаду казначея на підставі наказу № 121-К від 16 березня 2015 року; 01 грудня 2016 року ОСОБА_2 була переведена на посаду начальника служби обліку та контролю казначейських операцій на підставі наказу № 845-К від 30 лютого 2016 року( а.с. 11-12).
 
З довідки № 479 від 20 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 працює в ПрАТ «УКРАГРО НПК» на посаді начальника служби обліку та контролю казначейських операцій на умовах повного робочого дня з 18 вересня 2019 року згідно наказу № 283-К від 17 вересня 2019 року (а.с. 13).
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 ( а.с. 15).
 
На підставі наказу № 295-К від 31 жовтня 2018 року встановлено ОСОБА_2 неповний робочий день у період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з оплатою праці, згідно штатного розпису пропорційно до відпрацьованого часу( а.с. 16).
 
На підставі наказу № 343-КО від 27 серпня 2019 року перервано ОСОБА_2 відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виходом на роботу з 28 серпня 2019 року, встановлено неповний робочий день (а.с. 17).
 
Наказом № 345-КО від 30 серпня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_2 , останній надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 рік (а.с. 18).
 
Наказом № 360-КО від 11 вересня 2019 року ОСОБА_2 перервано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зв`язку з виходом на роботу з 12 вересня 2019 року на підставі її заяви та встановлено неповний робочий день з оплатою праці згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованому часу (а.с. 19).
 
Наказом № 283-К від 17 вересня 2019 року встановлено ОСОБА_2 неповний робочий день з 18 вересня 2019 року на підставі заяви останньої (а.с. 20).
 
Згідно довідки про доходи № 00000000096 від 11 грудня 2019 року, за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 рік останній нараховано заробітну плату в розмірі 249 173 грн. 29 коп. (а.с. 21).
 
14 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «УКРАГРО НПК» з заявою в якій зазначила про незгоду з переведенням її на іншу роботу, зниження заробітної плати та переведенням її на іншу посаду (а.с. 23-24).
 
Листом №567 від 18 листопада 2019 року ОСОБА_2 було повідомлено про те, що з 18 листопада 2019 року почали діяти змінені істотні умови праці. На вказаному листі наявний письмовий напис з якого вбачається, що ОСОБА_2 вважає переведення незаконним, зі змістом не погоджується та продовжує виконувати обов`язки начальника служби обліку та контролю казначейських операцій з усіма умовами цієї посади (а.с. 26).
 
18 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «УКРАГРО НПК» з заявою про отримання наказу № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці» (а.с. 27).
 
Як вбачається з Витягу з наказу №240-КВ від 16 вересня 2019 року, з 18 листопада 2019 року змінено істотні умови праці, а саме змінено: найменування посади з «начальника Служби обліку та контролю казначейських операцій» на «фахівець з обробки первинної документації»; коло трудових прав та обов`язків за посадою, визначивши їх відповідно до Посадової інструкції фахівця, що додається до цього наказу; змінено посадовий оклад, встановивши його для посади обов`язків, визначених відповідно до посадової Інструкції, змінено посадовий оклад» ( а.с. 28).
 
Листом від 21 листопада 2019 року за № 575,  ПрАТ «УКРАГРО НПК» повідомило ОСОБА_2 про те, що відбулось не переведення її на іншу роботу, а зміна істотних умов праці, зумовлена змінами в організації виробництва і праці (а.с. 29).
 
У матеріалах справи наявна посадова інструкція ПрАТ «УКРАГРО НПК» від 01 листопада 2018 року, під текстом вказаної інструкції наявний напис: «Прошу врахувати, що направляти щогодинно звіти надходження коштів, п.4 та здійснювати контроль за розрахунками банків по нарахуванню % по кредитах, сум індексації та розрахунок сум РКО, відображати витрати в системі 1 С Підприємство ( п.6) без попереднього доступу до клієнт-банк не є можливим. Також наполягаю на забезпеченні гарантій глави XII КЗпПУ «Праця жінок»…Виходячи з цього не погоджуюсь з п.12 («За потреби бере участь у проведенні планової або розрахункової інвентаризації в структурних підрозділах та звітує за результатами перед керівництвом»). Прошу на час перебування мене у декретній відпустці по догляду за дитиною не вимагати виконання вимог цього пункту» ( а.с. 30-33).
 
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
 
З положень ст.. 22 КЗпП України вбачається, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.
 
Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.
 
Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
 
З аналізу вищевказаної статті вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці та у разі повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці про такі умови.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 31 постанови
від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що наказ № 240-КВ «Про зміну істотних умов праці» був прийняти ПрАТ «УКРАГРО НПК» 16 вересня 2019 року. Так, вказаний наказ є основним розпорядчим документом, актом індивідуальної дії на підставі якого у позивача, як працівника, змінюються права та обов`язки. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували що позивача було належним чином ознайомлено зі змістом вищевказаного наказу за два місяці до таких змін, а відтак, відповідачем не були виконані приписи ст. 32 КЗпП України. 
 
Крім того, відповідно до ст. 33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою.
 
Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою.
 
У випадках, зазначених у частині другій цієї статті, забороняється тимчасове переведення на іншу роботу вагітних жінок, жінок, які мають дитину з інвалідністю або дитину віком до шести років, а також осіб віком до вісімнадцяти років без їх згоди.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 178 КЗпП України жінки, які мають дітей віком до трьох років, в разі неможливості виконання попередньої роботи переводяться на іншу роботу із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою до досягнення дитиною віку трьох років.
            
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що спірний наказ № 240-КВ був прийнятий ПрАТ «УКРАГРО НПК» 16 вересня 2019 року, разом з тим, як вбачається, зокрема з напису на листі № 567 від 18 листопада 2019 року (а.с. 26) та заяві до ПрАТ «УКРАГРО НПК» від 14 листопада 2019 року (а.с. 23-24) позивач не погоджувалась зі змінами істотних умов праці, про що остання повідомила ПрАТ «УКРАГРО НПК».  
 
Як вбачається з свідоцтва про народження (а.с. 15),  ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 . Таким чином, на час прийняття ПрАТ «УКРАГРО НПК» наказу № 240-КВ «Про зміну істотних умов праці», з яким не погоджується позивач, її донька не досягла трирічного віку, а відтак, спірний наказ було прийнято відповідачем в супереч приписам ст. 33 КЗпП України та ч. 3 ст. 178 КЗпП України.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання наказу Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці», незаконним.
 
Стаття 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
 
Так, оскільки колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для визнання наказу Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці» незаконним, позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Служби обліку та контролю казначейських операцій Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК», підлягають задоволенню.
 
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для  задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового судового рішення.
 
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2   - задовольнити.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року  - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» про визнання недійсним та скасування наказу, поновлення на роботі - задовольнити.
 
Визнати наказ Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» № 240-КВ від 16 вересня 2019 року «Про зміну істотних умов праці», незаконним.
 
Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника служби обліку та контролю казначейських операцій Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» (код ЄДРПОУ 31961067, місцезнаходження: Черкаська область, місто Жашків, вулиця Промислова, будинок № 1).
 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАГРО НПК» (код ЄДРПОУ 31961067, місцезнаходження: Черкаська область, місто Жашків, вулиця Промислова, будинок № 1) на користь Держави судовий збір у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повне судове рішення складено 20 липня 2020 року.
 
Суддя-доповідач:                                                                          І.М. Вербова
Судді:                                                                                               В.В. Саліхов
                       О.В. Шахова