ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13324/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                              суддів:                       Глущенко Я.Б., Черпіцька Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби  про визнання протиправним та скасування податкового  повідомлення - рішення  і наказу, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якому просило: 
- скасувати наказ № 1122 від 23.05.19 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФУДКОМ» (код ЄДРПОУ 40982829) та визнати протиправним;
- скасувати податкове повідомлення-рішення № 0004131402 від 20.06.19 року та визнати протиправним.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.  
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1   ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.  
Судом першої інстанції встановлено, що Листом від АТ «Альфа-Банк» №1246-27.3-231603 від 08.01.2019 року було повідомлено органи ДФС про порушення ТОВ «ФУДКОМ» вимог валютного законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи. 
На підставі Листа АТ «Альфа-Банк» в.о. начальника Офісу великих платників податків ДФС Л. Бондар винесено Наказ №1122 від 23.05.209 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФУДКОМ» 
Вказаним наказом доручено провести документальну позапланову перевірку позивача тривалістю 2 робочих дні починаючи з 24.05.2019 року, за період діяльності з 12.01.2018 року по 21.05.2019 року, з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактами (угодами) від 12.01.2018 року №12012018/18 та від 20.03.2018 року №200318, на підставі п.п.20.1.4. п.20.1.1   ст.20, п.п.75.1.2. п.75.1. ст.75, п.п.78.1.1. п.78.1.1   ст.78 Податкового кодексу України.
24.05.2019 року податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку з відома директора ТОВ «ФУДКОМ» Душко М.І. та в присутності головного бухгалтера ТОВ «ФУДКОМ» Соболєвої О.Ю.
За результатами вищевказаної перевірки складено Акт №1567/28-10-14-02/40982829 від 30.05.2019 року «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «ФУДКОМ» з питань дотримання вимог валютного законодавства, розрахунках за зовнішньоекономічними контрактами від 12.01.2018 року №12012018/18 та від 20.03.2018 року №200318, згідно листа АТ «Альфа-Банк» №1246-27.3-231603 від 08.01.2019 року».  
На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення за № 0004131402 від 20.06.19 року, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у вигляді нарахування пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 283   135,13 грн. 
Не погоджуючись з      Наказом «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФУДКОМ» № 1122 від 23.05.19   року   та податковим повідомленням-рішенням за № 0004131402 від 20.06.19 року позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду для захисту своїх прав і законних інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до пункту         75.1       статті         75 ПК України       контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом         75.1.2       пункту         75.1       статті         75 ПК України       встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Вичерпний перелік обставин, за наявності яких у контролюючого органу виникає право на здійснення документальної позапланової перевірки, закріплено у         статті 78 ПК України.
Відповідно до підпункту   78.1.4   пункту         78.1   статті   78 ПК України   документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Підпунктом         16.1.5       пункту         16.1. статті         16 ПК України       встановлено обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Право контролюючого органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів встановлене підпунктом         20.1.2. пункту         20.1       статті         20 ПК України.
Відповідно до пункту         73.3       статті         73 ПК України       контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до         статті 39 цього Кодексу       та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: - податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом      201.1       статті         201       цього         Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; - акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень свідчить про те, що контролюючий орган з підстав та у порядку, визначеними у податковому законодавстві, наділений правом надсилати платникам податків письмові запити про надання інформації (пояснень) та документальних підтверджень, а платник податків, отримавши такий запит, зобов`язаний надати запитувану податковим органом інформацію та документи у визначений законом строк у випадку, якщо отриманий запит відповідає законодавчо встановленим вимогам щодо форми та змісту такого.
Як вбачається із матеріалів справи, підставою для видання наказу № 1122 від 23.05.19 року слугувало ненадання позивачем документальних підтверджень на запит контролюючого органу від 26.02.2019 року № 9711/10/28-10-19-02-10.
Матеріалами справи встановлено, що запит, направлений відповідачем на адресу позивача містив вказівку на фактичну і правову підстави направлення запиту підпункти 78.1.1.,78.1.4       пункту         78.1       статті         78 ПК України.
Запит містив опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують. Відтак, на позивача покладався обов`язок щодо надання інформації, зазначеної в запиті податкового органу.
Проте, з матеріалів справи не вбачається доказів, що ТОВ "Фудком" було надано відповідь на запит контролюючого органу від 26.02.2019 року № 9711/10/28-10-19-02-10.
Пунктом         78.5       статті         78 ПК України       встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із   статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до пункту         81.1       статті         81 ПК України       посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Відповідно до пункту         81.2       статті         82 ПК України       у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.
Позови платників податків, спрямовані на оскарження дій контролюючих органів при проведенні перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе, водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки   (дана правова позиція наведена в постановах Касаційного Суду від 30.10.2018 у справі №826/6376/16, від 07.11.2018 у справі №П/811/824/17).
Зі змісту наявних у справі матеріалів колегія суддів встановила, що акт про не допуск до перевірки сторонами не складався.   При цьому, Товариство окремо листом про свою незгоду з наказом про призначення перевірки та про не допуск до її проведення відповідача не повідомляло та/або бездіяльність посадової особи відповідача щодо не складання   акта про не допуск до проведення перевірки в досудовому/судовому порядку не оскаржувало.
Таким чином, фактично посадова особа відповідача була допущена позивачем до проведення перевірки, така перевірка була проведена, про що складений акт №1567/28-10-14-02/40982829 від 30.05.2019 року.  
Як наслідок станом на день звернення позивача із цим позовом до суду наказ від 23.05.2019 року № 1122, як ненормативний правовий акт одноразового застосування, вичерпав свою дію фактом його виконання. З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що правові наслідки оскаржуваного наказу за таких обставин є вичерпаними, а його оскарження не сприяє відновленню порушених прав позивача.
Відтак, з наведеного слідує, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №804/1113/16, від 30.11.2018 у справі №808/1641/15 та від 20.12.2018 року у справі №826/3014/16.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що підстав для скасування спірного наказу немає.
Щодо вимог позивача скасувати податкове повідомлення-рішення № 0004131402 від 20.06.19 року та визнати його протиправним, колегія суддів зазначає наступне. 
Між ТОВ «ФУДКОМ» (Покупець) та компанією Vina Tornasol Chile S.Р.А. (Чілі) (Постачальник) укладено договір від 20.03.18 року №200318 на поставку товарів (вино).
Відповідно до документів ТОВ «ФУДКОМ» було здійснено попередню оплату за товари, на рахунок нерезидента, згідно виписки банка від 27.06.2018 року в сумі 27 489,00 Євро (граничний термін надходження товарів (повернення коштів) - 24.12.2018 року.
Таким чином, ТОВ «ФУДКОМ» здійснив попередню оплату за товари, на рахунок нерезидента, згідно виписки банка від 27.06.2018 року в сумі 27 489,00 Євро (граничний термін надходження товарів (повернення коштів) - 24.12.2018 року).
Відповідно   ст.2 Закону України від 23.09.94 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»   (із змінами та доповненнями) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
У зв`язку з неможливістю поставити товар, згідно виписки банка від 20.12.2018 року, нерезидентом на рахунок ТОВ «ФУДКОМ» було повернено кошти в сумі 144,00 Євро.
Товар від нерезидента на користь ТОВ «ФУДКОМ» надійшов згідно митної декларації ІМ 40 ДЕ № UА100110/2019/116767 від 08.02.2019 року на суму 26 841,50 Євро.
Так відповідно до умов, викладених в додатковій угоді №3 від 22.01.2019 року, до даного договору, нерезидентом на рахунок ТОВ «ФУДКОМ» було повернено кошти в сумі 503,50 Євро.
Перевіркою встановлено, що в ході виконання умов даного договору, порушено   ст. 2 Закону України від 23.09.94. № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»   (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасного надходження товарів/повернення коштів, а саме:
- товари на суму 26 841,50 Євро на користь підприємства надійшли згідно митної декларації ІМ 40 ДЕ №UА 100110/2019/116767 від 08.02.2019. Однак, згідно з відміткою митниці «Під митним контролем» на товарно супровідних документах, товар перетнув митний кордон України 14.01.2019, проте з порушенням законодавчо встановленого строку на 21 день (25.12.2018- 14.01.2019);
- кошти в сумі 503,50 Євро на рахунок підприємства, згідно виписки банка, надійшли   26.02.2019 чим порушено законодавчо встановлені строки на 64 дні (25.12.2018 - 26.02.2019).
Також, між ТОВ «ФУДКОМ» (Покупець) та компанією Shelton Food Products BV (Нідерланди) укладено договір від 12.01.2018 №12012018/18 на поставку товарів (Сир Гауда).
ТОВ «ФУДКОМ» було здійснено попередню оплату за товари, на рахунок нерезидента, згідно виписки банка від 14.06.2018 в сумі 19 838,28 Євро (граничний термін надходження товарів (повернення коштів) - 11.12.2018).
Товар від нерезидента на користь ТОВ «ФУДКОМ» надійшов згідно митної декларації ІМ 40 ДЕ № UA100110/2018/369723 від 21.12.2018 на суму 5 082,29 Євро.
Станом на 21.05.2019 року, товар від нерезидента на користь ТОВ «ФУДКОМ», на загальну суму 14 755,99 Євро не надходив.
В ході виконання умов даного договору, порушено   ст. 2 Закону України від 23.09.94. № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»   (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасного надходження товарів/ненадходження товарів, а саме:
- товари на суму 5 082,29 Євро на користь підприємства надійшли згідно митної декларації ІМ 40 ДЕ№UА100110/2018/369723 від 21.12.2018. Однак, згідно з відміткою митниці «Під митним контролем» на товарно супровідних документах, товар перетнув митний кордон України 16.12.2018, проте з порушенням законодавчо встановленого строку на 5 днів (12.12.2018 - 16.12.2018);
- товари на суму 14 755,99 Євро на користь підприємства станом на 21.05.2019 року не надійшли, чим порушено законодавчо встановлені строки на 161 день (12.12.2018 - 21.05.2019).
Відповідно   ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №959-ХІІ   момент здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.
Згідно   ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР   датою імпорту слід вважати дату надходження товару на митну територію України, фактичного перетину ним митного кордону України, що підтверджується проставленням відбитку штампа на СМR. товаросупровідних документах, що означає початок перебування; товару під митним контролем, але при обов`язковій наявності МД.
Відповідної ч.5   ст. 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-УІІІ «Про валюту і валютні операції», порушення резидентами строку розрахунків, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Таким чином, позивачем в порушення вимог   ст. 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті"   (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасного повернення коштів/повернення коштів, а саме:
1) згідно договору від 20.03.2018 №200318 з нерезидентом компанією Vina Tornasol Chile S.Р.А. ( Чілі ):
- протерміновано надходження товарів в сумі 26 841,50 Євро, з 25.12.2018 - 14.01.2019 на 21 день;
- протерміновано надходження коштів в сумі 503,50 Євро, з 25.12.2018 - 26.02.2019 на 64 дні;
2) згідно договору від 12.01.2018 №12012018/18 з нерезидентом компанією Shelton Food Products BV (Нідерланди):
- протерміновано надходження товарів в сумі 5 082,29 Євро, з 12.12.2018 - 16.12.2018 на 5 днів;
- ненадходження коштів в сумі 14 755,99 Євро, з 12.12.2018 - 21.05.2019 на 161 дні.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що   відповідачем доведено правомірність оскаржуваного наказу від 23.05.2019 № 1122      та в подальшому прийнятого      податкового повідомлення-рішення від 20 червня 2019 року № 0004131402.
Згідно з ч. 1   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                               
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" залишити без задоволення.        
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року залишити без змін.         
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.