Справа № 127/1216/19
Провадження № 22-ц/801/1103/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року	Справа № 127/1216/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2020 року, ухвалене суддею Бойко В.М., повне рішення складено 26 березня 2020 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у здійсненні права власності,
встановив:
У січні 2019 року ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило звернути стягнення на його користь на предмет застави - автомобіль марки CHEVROLET, модель – CRUZE, тип - легковий седан, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 , яке видане Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області, шляхом продажу на торгах, в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу авто, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 289 879,33 грн.
Позов мотивований тим, що 22.09.2011 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Р-160003/189, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на суму 166 410 грн на придбання автомобіля. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та позичальником укладено договір застави №б/н від 22.09.2011 транспортного засобу, який належав заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
22.01.2018 між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ ФК «Укрфінанс груп» укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», в тому числі, права вимоги за кредитним договором № Р-160003/189 від 22.09.2011. Цього ж дня укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави, відповідно до якого ПАТ «ВТБ БАНК» відступило ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» також усі права заставодержателя за договором застави №б/н від 22.09.2011.
Згідно витягу про реєстрацію транспортного засобу № 33063840 від 22.09.2011 об`єктом обтяження є вищезгаданий автомобіль.
Під час проведення заходів стягнення боргу встановлено, що позичальник всупереч вимогам закону та договору застави, не погоджуючи дії із заставодержателем, здійснив продаж предмета застави третій особі і на момент звернення до суду з позовом предмет застави зареєстрований на ОСОБА_1 та належить останній на праві приватної власності. 
Зазначає, що предмет застави зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень 22.09.2011 за №11639636, тому відповідач не може вважатись добросовісним набувачем у відповідності до ст. 572 ЦК України.
Згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, сума заборгованості за кредитним договором № Р-160003/189 становить 289 879,33 грн.
Також, в травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила усунути їй перешкоди у здійсненні права власності автомобілем CHEVROLET CRUZE, 2011 року випуску, кольору, номер кузову № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 шляхом виключення із Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження у вигляді застави, зареєстрованого 20.02.2017 за №16155791 згідно договору застави №661 від 22.09.2011.
Зустрічний позов мотивовано тим, що вказаний автомобіль 22.09.2011 переданий ОСОБА_2 в заставу ПАТ «ВТБ Банк» в забезпечення зобов`язань за кредитним договором №Р-160003/189, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кошти на придбання транспортного засобу в розмірі 166 410 грн. 
Документи, які стали підставою для здійснення реєстраційних дій відносно спірного автомобіля знищені у зв`язку із закінченням трьохрічного строку їх зберігання. 
Вказує, що вона володіє транспортним засобом з 11.12.2014 на законних підставах, при реєстрації автомобіля у нотаріуса здійснювалась перевірка щодо транспортного засобу, будь-які обтяження були відсутні. Згідно витягу із державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що застава транспортного засобу була зареєстрована лише 20.02.2017 за №16155791, а 07.02.2018 змінено обтяжувача з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Укрфінанс груп».
Таким чином вважає, що вона набула права власності на автомобіль згідно правомірного правочину, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2020 року  первісний позов задоволено.
Звернуто стягнення в рахунок погашення стягнення на користь ТОВ ФК «Укрфінанс груп» на предмет застави: автомобіль марки CHEVROLET, модель – CRUZE, тип - легковий седан, 2011 р, випуску, колір чорний, номер НОМЕР_1 , номер шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 , яке видане ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області, шляхом продажу на торгах, в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу авто, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 289 879,33 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Укрфінанс груп» судові витрати в розмірі 1921 грн.
В задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Судові витрати залишено за позивачем за зустрічним позовом.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення зустрічного позову, а в задоволенні первісного позову просить відмовити.
Скарга мотивована тим, що суд не мотивував відхилення наданих позивачем за зустрічним позовом доказів; судом залишено поза увагою подану позивачем за зустрічним позовом заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності; кредитором належним чином не обґрунтовано заявлену до стягнення суму і судом вона не перевірена; судом залишено поза увагою рішення третейського суду, яким вже стягнуто з боржника на користь кредитора заборгованість за кредитним договором; судом залишено поза увагою витяг із державного реєстру обтяжень, згідно якого застава рухомого майна зареєстрована лише 20.02.2017; позивач за зустрічним позовом є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати про наявність договору, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 , і вона придбала майно у третього власника, а не в особи, яка передавала автомобіль в заставу.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.
У поданих поясненнях ДП «Національні інформаційні системи» просить прийняти рішення з урахуваннях поданих пояснень.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем автомобіля у розумінні ст. 572 ЦК України, оскільки на момент його придбання в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з 22.09.2011 були наявні відомості щодо обтяження вказаного автомобіля.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що лише у добросовісного набувача та власника майна виникає право на реалізацію своїх прав та вимоги усунення перешкод у праві власності.
Встановлено, що 22.09.2011 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Р-160003/189, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 166 410 гривень на строк до 21.09.2018 на придбання автомобіля (а.с.13 т.1).
На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено договір застави №б/н від 22.09.2011, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Самаріною О.С. та зареєстрований за №661.
Відповідно до п. 1 договору застави, предметом договору є передача заставодавцем в заставу заставодержателю рухомого майна – транспортного засобу, зазначеного в п. 3 цього договору, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, строк/термін та умови сплати і повернення яких встановлюється кредитним договором № Р-160003/189 від 22.11.2011.
Згідно п. 3 договору застави, предметом застави є автомобіль: марка - CHEVROLET, модель CRUZE, тип - легковий сєдан, 2011 року випуску, колір - чорний, шасі № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1796 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 20.09.2011.
Договір застави набирає чинності з моменту підписання його сторонами та нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п. 13 договору застави).
Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №33063840, 22.09.2011 до Державного реєстру внесено обтяження вищевказаного предмета застави. Обтяжувач - ПАТ «ВТБ Банк», боржник – ОСОБА_2 Реєстраційний номер - НОМЕР_6 , контрольна сума – 78Г1843ЕВ2. Термін дії – 22.09.2016 (а.с.31 т.1).
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21.03.2014 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 22.09.2011 №Р-160003/189 у сумі 151 643 грн 58 коп., що складається з строкової заборгованості за кредитом у розмірі 130 042,22 грн, простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 189,88 грн, простроченої заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 4988,19 грн, пені за прострочену заборгованість за кредитом та прострочену заборгованість по процентам за користуванням кредиту у розмірі 76,23 грн, 3% річних за прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 41,72 грн (а.с.90-91 т.1). 
29.05.2014 Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Третейського суду при асоціації українських банків від 21.03.2014 видано виконавчий лист (а.с.34 т.1).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб, який належав ОСОБА_3 та був предметом застави, зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.129 т.1). 
Із відповіді начальника територіального сервісного центру №0541 регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 11.02.2019 №31/2-3-8/аз на запит адвоката Захарчука М.В. слідує, що відсутня можливість надання засвідчених копій документів, які стали підставою для реєстрації транспортного засобу CHEVROLET CRUZE, 2011 року випуску, дата реєстрації 11.12.2014 за ОСОБА_1 , так як термін зберігання документів в архіві становить три роки. 
Власники вказаного автомобіля та історія реєстраційних дій: - 20.09.2011 «Вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації», власник ОСОБА_2 ; - 11.04.2014 «Зняття з обліку для реалізації»; - 03.06.2014 «Вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації», власник ОСОБА_4 ; - 06.06.2014 «Вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації, власник ОСОБА_5 ; - 11.12.2014 «Зняття з обліку для реалізації»; - 11.12.2014 «Вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації», власник ОСОБА_1 ; - 29.04.2015 проведено «Перереєстрацію при переобладнані для роботи на газовому пальному» (а.с.82 т.1).
22.01.2018 між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220118нв, зокрема, права вимоги за кредитним договором № Р-160003/189 від 22.09.2011. Право вимоги перейшло до нового кредитора 22.01.2018 (моменту зарахування коштів на рахунок первісного кредитора) (а.с.20 т.1).
Також 22.01.2018 між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220118аз, зокрема, за договором застави транспортного засобу №661 від 22.09.2011, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ВТБ Банк» (а.с.26 т.1).
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено   законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 1 Закону України «Про заставу»).
За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (стаття 19 Закону України «Про заставу»).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. 
Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:  1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;  2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
У ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. 
Системний аналіз положень Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» свідчить про те, що у разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 
Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис.
Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи і на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Таким чином, обов`язковою умовою для звернення стягнення на передане у заставу майно, відчужене іншій особі, є встановлення того, що чинний запис про обтяження містився у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна саме на день набуття новим власником заставленого майна.
У справі, яка переглядається, спірний транспортний засіб заставодавцем  ОСОБА_2  03.06.2014 відчужений ОСОБА_4 , 06.06.2014 – ОСОБА_5 , а 11.12.2014 власником транспортного засобу стала  ОСОБА_1  (а.с.82 т.1).
У п. 7.2. договору застави від 22.09.2011 зазначено, що заставодавець має право розпоряджатися предметом застави з письмової згоди заставодержателя.
Враховуючи положення ст. 27 Закону України «Про заставу» та ст. 9, 10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у їх взаємозв`язку, можна стверджувати, що на момент відчуження предмету застави вперше (03.06.2014) новий власник не був добросовісним набувачем, оскільки набув право власності на транспортний засіб з обтяженням і таке обтяження в подальшому при послідуючому відчуженні зберігало свою силу для нових власників.
Оскільки обтяження транспортного засобу було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна при першому відчуженні транспортного засобу, і таке обтяження в подальшому зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі, колегія суддів приходить до висновку, що не дивлячись на те, що ОСОБА_1 придбала транспортний засіб не безпосередньо в заставодавця, вона набула право власності на транспортний засіб з обтяженням.
Оскільки запис про обтяження автомобіля внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 22.09.2011 із строком його дії до 22.09.2016, а відомостей щодо вилучення вказаного запису із Державного реєстру обтяжень матеріали справи не має, враховуючи відсутність згоди заставодержателя на відчуження предмета застави, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що запис про реєстрацію обтяження з`явився в реєстрі лише 20.02.2017, тобто на момент купівлі транспортного засобу обтяження не було чинним, а тому вона належним чином здійснила оформлення автомобіля.
Дійсно, в матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58531185 від 27.02.2019, якому судом першої інстанції не було надано оцінки. Відповідно до вказаного витягу об`єктом обтяження, яке зареєстровано 20.02.2017, є згаданий вище автомобіль. Обтяжувач ТОВ «ФК «Фінанс груп» (з 07.02.2018), боржник – ОСОБА_2 (а.с.94 т.1).
Разом з цим, в матеріалах справи наявний також і витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №33063840 від 22.09.2011, взятий судом першої інстанції до уваги, із терміном дії обтяження до 22.09.2016 (а.с.31 т.1).
Відповідно до ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. 
Згідно з ч. 2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.
Витяг з Державного реєстру свідчить про внесення записів про обтяження до Державного реєстру або про їх відсутність. У разі наявності обтяження у витягу вказуються всі наявні записи та відомості, що містяться в них (ст. 45 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).
Доказів припинення та виключення запису від 22.09.2011 з Державного реєстру до закінчення терміну його дії (22.09.2016) за заявою обтяжувача матеріали справи не містять та сторонами не надано. 
Тому, в даному випадку, не можна говорити про те, що на момент придбання ОСОБА_1 транспортного засобу (11.12.2014) обтяження не було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
Твердження апелянта про вилучення з Державного реєстру запису про обтяження рухомого майна в подальшому після його внесення, що дало змогу здійснити неодноразове його відчуження, є голослівним, оскільки не підтверджується матеріалами справи. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою її заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.
Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК Україрни).
Початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами.
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»).
Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту – 21.09.2018.
Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового повернення кредиту.
У зв`язку із зверненням банку до третейського суду з позовом про дострокове стягнення боргу за кредитним договором (ч.2 ст.1050 ЦК України) банком було змінено строк виконання основного зобов`язання.
Ухваливши рішення у третейській справі про стягнення всієї заборгованості, в банку виникло право звернення на предмет застави.
Цим банк, як кредитор, одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами, які слід рахувати з 21.03.2014 (ухвалення рішення третейським судом про стягнення заборгованості).
Банк міг пред`явити позов щодо звернення стягнення на предмет застави протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання – з дня ухвалення третейським судом рішення про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.
Як свідчать матеріали справи, з позовом позивач звернувся 15.01.2019, тобто більш ніж через три роки після ухвалення рішення третейським судом про стягнення заборгованості – 21.03.2014.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність законних підстав для звернення стягнення на предмет застави, однак, позов не підлягає задоволенню у зв`язку із пропуском строку звернення товариства до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави. У такому випадку досліджувати розмір заборгованості, в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет застави не має правового значення.
Ті обставини, про які зазначає ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» в запереченнях на заяву ОСОБА_1 про пропуск позовної давності (звернення первісного кредитора до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання; обізнаність в ході примусового виконання виконавчого листа про відчуження заставодавцем предмету застави; звернення до правоохоронних органів із заявою про незаконне відчуження транспортного засобу), на думку колегії суддів не свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності, оскільки вказані обставини не перешкоджали первісному кредитору ПАТ «ВТМ Банк» звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави.
Підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Укрфінансгруп» про усунення перешкод у здійсненні права власності також не має. Підставою вимог зустрічного позову було те, що ОСОБА_1 вважає себе добросовісним набувачем транспортного засобу. Суд першої інстанції прийшов до висновку (з яким погоджується також апеляційний суд), що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем, а тому задоволення зустрічного позову з цієї підстави не можливе.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з ТОВ ФК «Укрфінанс груп» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2881,50 грн.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2020 року в частині звернення стягнення на предмет застави скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -  ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (ЄДРПОУ 40326297) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню 50 копійок судового збору за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08 липня 2020 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко