КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
02 вересня 2020 року
 
справа 752/8854/19
 
провадження № 22-ц/824/7308/2020
    
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Коцюрби О.П.
при секретарі: Русинчук І.І.,
 
учасники справи:
позивач  -  ОСОБА_1 
відповідач - фізична особа-підприємець  ОСОБА_2   
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підриємця ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2019 року ухваленого під головуванням судді Чередніченко Н.П. у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця  ОСОБА_2   про стягнення пені за порушення строків виконання зобов`язань по договору підряду, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до  фізичної особи-підприємця  ОСОБА_2   про стягнення пені за порушення строків виконання зобов`язань по договору підряду та просила стягнути із відповідача на користь позивача  248 262,28 грн пені.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця  ОСОБА_2   про стягнення пені за порушення строків виконання зобов`язань по договору підряду задоволено.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за договором підряду від 09.08.2018 року за період з 08.09.2018 року по 14.12.2018 року і розмірі 248 262, 28 грн. 
Здійснено розподіл судових витрат.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року заяву відповідача ФОП ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення  залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прострочення виконання зобов`язання сталося із вини позивача, оскільки замовник тривалий час не міг визначитись із матеріалами  та обладнанням, які мали використовуватись, та ускладнював виконання робіт. Таким чином, позивачем порушено пункт договору щодо сприяння виконанню робіт, що в подальшому призвело до порушення терміну виконання робіт відповідачем.  Крім того, зазначає, що було укладено договір субпідряду, та саме із субпідрядником позивач спілкувався щодо фактичного виконання робіт.  Вказує, що розмір пені має визначатись із врахуванням обмежень визначених в Законі Україні «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», та має становити 24 606,36 грн .
Зазначає, що стягнення пені, яка по розміру відповідає  майже усій договірній  ціні,  порушує засади справедливості, добросовісності та розумності.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скарги залишити без задоволення. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Вказує, що доводи апелянта є необґрунтованими та непідтвердженими.  
В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із порушення строків при  виконанні відповідачем зобов`язань за Договором.
Колегія суддів погоджується  із таким висновком суду з огляду на наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 09.08.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_2 укладено договір підряду № Б-1.1-13-106/НА на проведення підрядних загальнобудівельних та оздоблювальних робіт в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до п. 2.2 зазначеного договору, відповідач зобов`язався та гарантував проведення робіт протягом 20 робочих днів з дати укладення договору.
В відповідності до п. 3.3. зазначеного договору, позивач згідно платіжних квитанцій здійснила оплату відповідачу 10.08.2018 року в сумі 127286,31 грн., 30.08.2018 року в сумі 101830,00 грн. та 21.12.2018 року в сумі 10000,00 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Статтею 846 ЦК України  передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
У відповідності до п. 2.2  договору підряду відповідач зобов`язався та гарантував проведення робіт протягом 20 робочих днів з дати укладення договору, тобто в термін до 08.09.2018 року.
У відповідності до вимог ст.525, 526, 530, ст.610, ст.611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від його виконання не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статті 612 ЦК України, боржник уважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до п.9.2  Договору підрядник несе відповідальність за порушення строків закінчення робіт у вигляді пені у розмірі 1% від Договірної ціни за кожен день  прострочення за весь час порушення строків. 
Відповідач допустив прострочення виконання договірних зобов`язань, що підтверджується актом виконаних робіт від 14.12.2018 року, що склало за період з 08.09.2018 року по 14.12.2018 року - 98 днів.  Відповідно до розрахунку пеня за вказаний період становить 248 262,28 грн. 
Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про наявність підстав для стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було порушено положення  договору, що стало причиною порушення строків виконання робіт, колегія суддів не приймає, оскільки доказів на підтвердження зазначеної обставини матеріалами справи не містять. 
           Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»  встановлено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками  та одержувачами  грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання    грошових    зобов`язань.    Суб`єктами     зазначених 
правовідносин  є  підприємства,  установи та організації незалежно від форм власності та господарювання,  а  також  фізичні  особи  - суб`єкти   підприємницької   діяльності.   Дія   цього  Закону  не поширюється на порядок нарахування та  сплати  пені,  штрафних  та 
фінансових  санкцій  за  несвоєчасну сплату податків,  податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і  позабюджетних фондів,  передбачених  чинним  законодавством  України, а також на відносини, що  стосуються  відповідальності  суб`єктів  переказу грошей через платіжні системи.
           Посилання в апеляційній скарзі на те, що при розрахунку пені  мають застосовуватися положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»  колегія судді відхиляє, оскільки  даний закон не поширюється на правовідносини, які виникли між фізичною особою та фізичною особою-підприємцем. 
Доводи апелянта про те, що використання неустойки як пені до негрошового зобов`язання, а саме строку виконання  зобов`язання, - є порушенням ст. 549 ЦК України , колегія суддів не приймає, оскільки судом  застосовано правові наслідки, встановлені договором та законом, зокрема ст. 611 ЦК України. 
Доводи апеляційної скарги про те, що застосування пені, яка за розміром фактично відповідає договірній ціні порушує засади справедливості та добросовісності, колегія суддів також відхиляє, оскільки сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору, сторони на власний розсуд визначили такий вид та розмір відповідальності  за порушення зобов`язань договору.
За таких обставин,  колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду немає. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд  
            
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу фізичної особи-підриємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2019 року   залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 10 вересня 2020 року 
 
            Суддя-доповідач                                                              
            
Судді