ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5881/20 Справа № 185/9734/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження, до Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними, - 

                                В С Т А Н О В И Л А:
       14 листопада 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження, звернулась до суду з позовною заявою до КП «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними. З урахуванням уточнень від 06.12.2018 року, просить визнати неправомірними дії КП «Павлоградводоканал» по нарахуванню позивачам заборгованості за надання послуг водовідведення та централізованого водопостачання холодної води, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , до 18.07.2018 року – дати укладання договору дарування квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 .
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження до КП «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання дій неправомірними, - відмовлено у повному обсязі.
       Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.
       У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача – без задоволення.
       Частиною 3 ст. 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та малолітній син позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є співвласниками, по Ѕ частині, квартири за АДРЕСА_2 , відповідно до договору даруванню квартири від 18.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М., зареєстровано у реєстрі за № 636.
       Як вбачається з довідки МІРАЦ ПМР № 573 від 16.01.2020 року про реєстрацію та склад сім`ї, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 14 квітня 2003 року, а також за реєстрацією значиться малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Представником позивача у судовому засіданні не заперечувався той факт, що позивачка, разом з малолітньої дитиною, фактично користувались житловим приміщенням з часу реєстрації за вищезазначеною адресою та отримували послуги, пов`язані з водопостачанням та водовідведенням.
       Згідно особистого рахунку № 2-1023364, станом на 01.07.2018 року, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, які надає КП «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради, за квартирою АДРЕСА_2 значиться 30569,77 грн.
       Станом на 01.11.2019 року заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення перед КП «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради за показниками приладів обліку 10 м3, 23 м3 за квартирою АДРЕСА_2 складає 30080,05 грн.
       У судовому засіданні сторонами не заперечувався факт відсутності судових наказів щодо стягнення вищезазначеної заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .
       Правовідносини з КП «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради на отримання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , укладались з колишнім власником ОСОБА_3 на підставі договору № 1023364 від 13 лютого 2006 року та позивачкою по справі, ОСОБА_1 , на підставі договору № 1023364 від 23.08.2018 року.
       Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскарження споживачем дій водопостачальника з приводу нарахованої заборгованості за спожиті послуги, не встановлюють для споживача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії та не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушеного права, оскільки вимога щодо сплати заборгованості за водопостачання та водовідведення носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 525 ЦК України).
       Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Із зазначених позивачкою предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати – заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за водопостачання та водовідведення, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначала позивачка у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до неї позову про стягнення суми. Однак, таких вимог до неї не заявлено.
       Тобто, колегія суддів виходить з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.
       З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
       Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
       На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження – залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року – залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повне рішення суду складено 29 липня 2020 року.

       Судді: