ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року	Львів	Справа № 500/2532/19 пров. № А/857/2893/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                              Обрізка І.М., 
суддів                                                                                  Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,
за участю секретаря судового засідання                              Лутчин А.М.,          

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, прийняте суддею Шульгач М.П. об 11 годині 37 хвилині у місті Тернополі, повний текст складений 28.01.2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

                                                        встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер» (надалі – позивач) звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області від 09.09.2019 №1271819/42093092; зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01.03.2019 №44 надіслану на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер».
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року позов задоволений. Скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області від 09.09.2019 № 1271819/42093092. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01.03.2019 № 44 надіслану на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер» сплачений судовий збір в розмірі 3842 грн. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач необгрунтував причини прийняття оспореного рішення та не пояснив на підставі чого було таке прийнято. Надані позивачем пояснення та копії документів які знаходяться в матеріалах справи доводять реальність господарської операції по якій приймалась та проводилась реєстрація податкової накладної № 44 від 01.03.2019, а тому відповідач неправомірно прийняв рішення про відмову в її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з не повною відповідністю фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постановою КМУ від 21.02.2018 № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (чинна на момент спірних правовідносин) визначено форму додатка рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. В зазначеній формі не передбачено розшифровку підстав для відмови в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідачі вважають, що в товаро-транспортних накладних в графах пункт навантаження та пункт розвантаження не коректно вказано адреси, а також встановлено невідповідність кількості придбаної кукурудзи згідно складської квитанції та згідно податкових накладних в ЄРПН на придбання тієї ж кукурудзи, що не дає можливості зробити висновок про реальність здійсненої операції. Надані позивачем документи не були достатніми для прийняття Комісією рішення про реєстрацію спірної податкової накладної, а тому рішення про відмову в реєстрації податкової накладної прийнято правомірно. 
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апелянтом подано клопотання про відкладення розгляду справи із покликанням на запровадження в Україні карантину.
За результатами розгляду вказаного клопотання, колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки судом апеляційної інстанції у період дії карантинних заходів забезпечено процесуальну можливість для учасників справи доступу до суду, в тому числі надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи засобами, як поштового так і електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду. 
Оскільки, явка учасників не була визнана обов`язковою та враховуючи, що апеляційне провадження у цій справі відкрито 06.04.2020, а розгляд цієї справи уже відкладався, тому учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема і на подання відзивів, пояснень чи інших заяв по суті справи, відтак апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.
Судом також враховується, що за приписами  статті 129 Конституції України,  статті 2 КАС України  одним із завдань судочинства є  своєчасне вирішення судом спорів, що відповідає положенням  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17 січня 2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер» та Приватним підприємством «Агропромислове підприємство «Агро-Дружба» укладено договір поставки № 7/19.
11 грудня 2018 між ТОВ «Агропром Тер» та ДП «Зарубинський спиртовий завод» укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 11-12/18-П.
Відповідно до вищевказаного договору товариством з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер» було складено податкову накладну № 44 від 01.03.2019 та направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

30.04.2019 позивачу направлено квитанцію про зупинення реєстрації даної накладної у зв`язку із з тим, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пп. 1.6, п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку», та було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
03.09.2019 позивачем було направлено на адресу ДПС повідомлення № 2 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.
Рішенням комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 09.09.2019 № 1271819/42093092 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №44 від 01.03.2019. Підставою для відмови зазначено ненадання платником податку копій документів. В рішеннях вказано, що підприємством не надано первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України, в редакції чинній на час подання податкової накладної контролюючому органу, передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246) відповідно до пункту 12 якого після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Згідно з пунктом 17 Порядку №1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в редакції чинній на час подання податкової накладної (далі - Порядок №117).
Так, відповідно до пунктів 14, 15 Порядку №117, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.
Законодавцем не визначено чіткого переліку документів, які платник податку може подати до контролюючого органу, такий перелік визначається платником податку на власний розсуд у кожному випадку окремо, в залежності від підстав зупинення реєстрації податкової накладної.
Таким чином, при зупиненні реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, контролюючий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію ризиковості платника податку та навести у розрізі визначеного критерію перелік документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації.
Колегія суддів також зазначає, що вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки, закріплює диференціацію документів, які є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, залежно від встановленої відповідності податкової накладної тому чи іншому критерію.
Суд апеляційної інстанції враховує, що із квитанції від 30.04.2019 про зупинення реєстрації податкової накладної вбачається, що реєстрація ПН №44 від 01.03.2019 була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки вказані податкові накладні відповідають вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Зміст цієї квитанції зумовлює висновок про те, що фіскальним органом в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано конкретного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних у такому виді, який би унеможливив неоднозначне розуміння цієї пропозиції платником податків, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується представниками сторін, що позивачем було подано письмові пояснення та копії документів для підтвердження реальності здійснення господарських операцій за податковою накладною №44 від 01.03.2019.
Так, позивач підтверджує реальність господарських операцій за вищевказаною податковою накладною наступними документами: договір поставки від 17.01.2019 № 7/19, видаткові накладні від 19.02.2019 № Н-02/19-01, від 20.02.2019 № Н-02/20-01, від 21.02.2019 № Н-02/21-01, від 22.02.2019 № Н-02/22-01, платіжні доручення від 22.02.2019 № 154, від 25.02.2019  № 161, від 26.02.2019  № 171, від 28.02.2019 № 182, від 22.02.2019 № 1353, від 25.02.2019  № 1399, від 26.02.2019  № 1406, від 27.02.2019 № 1413, від 01.03.2019 № 1423, договір поставки від 11.12.2018, договір оренди нежитлових приміщень № 1/03-19 від 01.03.2019.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно з пунктом 18 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №566, Комісія може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отриманні з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).
Пунктом 19 Порядку №117 визначено, що комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Згідно пункту 23 Порядку №117, комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку: - щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної/ розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу; - щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Пунктами 20, 21 Порядку №117 передбачено, що зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №44 від 01.03.2019 містить формальні підстави відмови в реєстрації, які зазначені у Порядку №117. Зокрема, у ньому не зазначено, якими мотивами керувалася Комісія, вважаючи, що надані Товариством документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення про реєстрацію можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів. Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішень про відмову за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані платником податків є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, вказує на протиправність рішень про відмову в реєстрації податкової накладної.
Суд апеляційної інстанції враховує, що матеріали справи не містять доказів причетності позивача до вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із розслідуванням обставин розглядуваних господарських правовідносин.
Наданими позивачем документами підтверджено реальність проведених господарських операцій (поставка товарів).
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 24.05.2019 (справа №826/7423/16).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що подані до контролюючого органу позивачем письмові пояснення та копії документів підтверджують здійснення позивачем господарських операцій, по яким складено податкову накладну №44 від 01.03.2019. Ознак порушення вимог законодавства щодо їх складення вони не містять та є достатніми для прийняття Комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної в ЄРПН. Господарські операції, за наслідками яких складено зазначену податкову накладну, здійснені позивачем в межах його господарської діяльності, є фактичними та підтверджуються первинними документами.
За вказаних обставин контролюючий орган не був позбавлений можливості перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів з даними, що надходять або можуть бути отриманні з інших джерел інформації.
Таким чином, являються безпідставними доводи відповідачів, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що позивачем не було надано копії всіх необхідних документів, що підтверджують реальність вчинення господарських операцій.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області від 09.09.2019 №1271819/42093092 та зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01.03.2019 №44 надіслану на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропром Тер».

При цьому, колегія суддів враховує, що статтею 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд, може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Крім цього, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №.30985/96).
Таким чином, у зв`язку із протиправністю спірного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №44 від 01.03.2019, необхідно зобов`язати відповідного суб`єкта владних повноважень здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі цієї податкової накладної.
За наведених обставин заявлений позов підлягає до задоволення.

Оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни є відсутніми.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                           постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі № 500/2532/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 02.07.2020 року.