ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1424/20                                                                   

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Гайворонського В.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року, суддя Кузьменко В.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора України Рябошапки Руслана Георгійовича, Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора України Рябошапки Руслана Георгійовича, Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення №10 кадрової комісії №2 Генеральної прокуратури України від 04 грудня 2019 року щодо неуспішного проходження позивачем атестації; 2) визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України №2072 від 21 грудня 2019 року про звільнення позивача з посади прокурора відділу підготовки матеріалів щодо дисциплінарної відповідальності та звільнення прокурорів з посад управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України та органів прокуратури; 3) поновити позивача в органах прокуратури України (Офісі Генерального прокурора) на посаді рівнозначній посаді прокурора відділу підготовки матеріалів щодо дисциплінарної відповідальності та звільнення прокурорів з посад управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України з 24 грудня 2019 року; 4) визнати недійсним запис №15 про звільнення з посади, яку обіймав, та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" на підставі наказу Генеральної прокуратури України від 21 грудня 2019 року №2072ц, зроблений у трудовій книжці НОМЕР_1 позивача; 5) стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24 грудня 2019 року і до моменту фактичного поновлення на роботі; 6) стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовною заяви, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для розгляд апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі №640/1424/20 позовну заяву залишено без руху та встановлено семиденний строк з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 840,80 грн. (отримувач коштів - УК у Печерському районі міста Києва, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - UA908999980313181206084026007, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Частиною другою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно частини першої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі №640/1424/20 не виконав, доказів усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, не надав.
Також судом першої інстанції зазначено, що ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі №640/1424/20 про залишення позовної заяви без руху направлено позивачу засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу вказану у позовній заяві, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою "інші причини".
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу копії ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23 січня 2020 року, зокрема супровідний лист, з якого б вбачалось, що вказана ухвала була направлена саме на адресу ОСОБА_1 .
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що поштове відправлення на ім`я позивача повернулось до суду з відміткою "інші причини", зокрема відсутній конверт та повідомлення про вручення поштового відправлення.
Щодо наявного в матеріалах справи, витягу з сайту «Укрпошти» про відстеження поштового відправлення, то колегія суддів зазначає, що даний витяг не може бути доказом належного повідомлення та направлення позивачу ухвали від 23 січня 2020 року, оскільки у ньому відсутні будь-які дані щодо позивача (ім`я, адреса, номер поштового відправлення).
Крім того, як зазначає позивач в апеляційній скарзі, копію ухвали про залишення позовної заяви без руху він не отримував. Водночас, звернувшишь 22 квітня 2020 року до відділення «Укрпошти» №03150 позивач з`ясував, що у відділенні зберігаєтья конверт на його адресу з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про повернення позовної заяви. 
Колегія суддів звертає увагу, що конверт направлено ОСОБА_1 , тоді як позивач у справі ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що позивач отримав ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, а тому не мав можливості усунути визначені у ній недоліки позовної заяви.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позовна заява була неправомірно повернута позивачу, тому ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року є незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Наведене свідчить про відсутність передбачених п.1 ч.4 ст.169 КАС України обставин, за яких суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви позивачу.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції порушив норми процесуального права, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора України Рябошапки Руслана Георгійовича, Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.