постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
18 червня 2020 року                                                                                            
м. Київ
справа № 587/3056/15-к
провадження  № 51- 6387км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                              ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада            2018 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року               у кримінальному провадженні № 12012200260000247 за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 і 3 ст. 153 та ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Охтирського міськарайонного суду Сумської області від 21 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень та засуджено:
- ч. 2 ст. 156 КК в редакції Закону України № 600-VI від 25 вересня 2008 року – до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;
- ч. 3 ст. 153 КК в редакції Закону України № 2276-IV від 21 грудня 2004 року – до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років;
- ч. 3 ст. 153 КК в редакції Закону України № 2295-VI від 01 червня 2010 року – до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років;
- ч. 2 ст. 153 КК в редакції Закону України № 2295-VI від 01 червня 2010 року – до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. 
Місцевий суд встановив, що ОСОБА_7 у будинку по місцю проживання в с. Великі Вільми Сумського району Сумської області в період з 20-х чисел вересня 2008 року і до 20-х чисел грудня 2011 року систематично (9 разів) вчиняв розпусні дії сексуального характеру щодо своєї малолітньої падчерки ОСОБА_8 .
Він же, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в період з 20-х чисел жовтня 2008 року по 20-ті числа серпня 2012 року в тому ж будинку, повторно та систематично (усього 38 разів) із застосуванням погроз та фізичного насильства щодо малолітньої, а з 12 травня 2011 року - неповнолітньої ОСОБА_8 , примушував останню вчиняти дії спрямовані на задоволення його статевої пристрасті неприродним способом ,та, крім того, 09 січня та             26 вересня 2012 року із застосуванням погроз та фізичного насильства примусив її до статевих зносин неприродним способом.
При перегляді вироку 18 вересня 2019 року Сумський апеляційний суд це рішення змінив, перекваліфікував дії засудженого з ч. 3 ст. 153 КК в редакції Закону України № 2276-IV від 21 грудня 2004 року та ч. 3 ст. 153 КК в редакції Закону України № 2295-VIвід 01 червня 2010 року на ч. 4 ст. 153 КК в редакції Закону України № 2227- VIІІ від 06 грудня 2017 року та призначив йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. 
Зарахував ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 листопада 2018 року по 18 вересня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що всупереч вимогам ст. 338 КПК ОСОБА_7 не було надано копії зміненого обвинувального акту, не роз`яснено наслідки зміни обвинувачення та не надано можливості підготуватися до захисту.
На його думу, апеляційний суд, формально здійснивши перегляд вироку в цій частині, не зважив на допущені порушення, їх не усунув, у зв`язку із чим оспорювана ухвала не відповідає вимогам статей 370 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і підлягає скасуванню.
Позиція інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечив проти касаційної скарги.
Захисник подав заяву про розгляд справи без його участі.
Іншим учасникам було належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду справи, однак вони в судове засідання не прибули.   
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Доводи, викладені у касаційній скарзі захисника, про порушення порядку зміни прокурором обвинувачення в суді не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального закону.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 338 КПК з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор з дотриманням вимог ст. 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ці приписи кримінального процесуального закону судом дотримано. 
Зокрема, з журналів судового засідання вбачається, що в судовому засіданні 20 вересня 2018 року прокурор оголосив обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням та вручив його учасникам. Головуючим суддею було роз`яснено засудженому суть зміненого обвинувачення та вимоги ст. 338 КПК.
У відповідь на питання головуючого останній пояснив, що зміст нового обвинувачення йому зрозумілий
У зв`язку зі зміною обвинувачення судове засідання було відкладено до              02 жовтня 2018 року для надання  ОСОБА_7 можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.
З обвинувального акта зі зміненим обвинуваченням від 20 вересня 2018 року вбачається, що у ньому сформульовано обвинувачення з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 156 та частин 2 і 3               ст. 153 КК за фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими та зазначено, що під час судового розгляду кримінального провадження встановлено підстави для зміни обвинувачення- у зв`язку з необхідністю зміни кримінально-правової кваліфікації вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. 
У судовому засіданні 14 листопада 2018 року прокурор роз`яснив засудженому суть зміненого обвинувачення та останній надав свої пояснення по суті нового обвинувачення.
Підстав вважати, що така зміна обвинувачення якимось чином погіршила становище засудженого, оскільки змусила захищатися від незрозумілого обвинувачення, що порушило його право на захист, колегія суддів не вбачає.
Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтовано.
Цих вимог закону при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції повністю дотримався.
Під час перегляду вироку за апеляційними скаргами сторони захисту та прокурора суд апеляційної інстанції ретельно перевірив наведені в них доводи, дав на них умотивовані відповіді та дійшов обґрунтованого висновку про залишення цих скарг без задоволення виклавши у своїй ухвалі докладні мотиви та підстави для прийняття такого рішення.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за своїм змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.
Наведені у касаційній скарзі захисника доводи не спростовують правильності висновків викладених в оскаржуваних судових рішеннях та не ставлять під сумнів їх законність.  
При перевірці цих рішень судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які би були підставами для їх зміни або скасування.
З огляду на викладене касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада   2018 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________                             ________________                         _________________
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                            ОСОБА_3