Постанова
Іменем України       
                           
11 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 367/2932/17
провадження № 61-6085св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,              Штелик С. П.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Бучанська міська рада Київської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року в складі судді Пархоменко О. В. та постанову Київського апеляційного суду від     14 лютого 2019 року в складі колегії суддів: Мережко М. В., Верланова С. М., Савченка С. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бучанської міської ради Київської області про визнання права на одержання земельної ділянки безоплатно у власність без підпису власника (користувача) суміжної земельної ділянки та права на розроблення проекту землеустрою без надання дозволу.
 
Позовна заява мотивована тим, що будучи внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО, вона 02 червня 2015 року  письмово звернулася до Бучанської міської ради з клопотанням про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовним розміром 0,09 га, розташованої в АДРЕСА_1                 (в кадастровому кварталі 3210800000:01:038 між будинками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 ) та про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність вказаної земельної ділянки. 
Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 11 серпня 2015 року           № 2412-75-УІ «Про розгляд заяви ОСОБА_1 » їй було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2 (між будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 .
Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 07 листопада 2016 року № 910-20-УІІ «Про розгляд заяви ОСОБА_1 » їй було відмовлено в задоволенні заяви про погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0600 га по АДРЕСА_1 .
У відповідача відповідно до норм Земельного кодексу України був місячний строк із 05 червня 2015 року по 04 липня 2015 року для прийняття рішення про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою чи відмови в наданні такого дозволу. Жодного рішення в цей строк радою прийнято не було, а тому  зі спливом місячного строку, в неї з`явилося право протягом наступного місячного строку, тобто з 05 липня 2015 року до 04 серпня 2015 року, замовити розроблення проекту землеустрою без надання дозволу, чим вона і  скористалася, уклавши договір про розроблення проекту землеустрою 24 липня 2015 року і в той же день повідомивши про це належним чином міську раду. 
Отже, від цього моменту позивач набула право замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу. Законодавець докладно прописав в частині 7 статті 118 Земельного Кодексу України механізм подальших дій у зв`язку з ненаданням радою будь-якого рішення в місячний строк. При цьому, можливість видання радою будь-якого рішення зі спливом місячного строку законодавцем не передбачено, оскільки видання подібного рішення входило б у суперечність з виниклим правом громадянина розробляти проект землеустрою без надання дозволу. Таким чином, рішення, прийняте радою 11 серпня 2015 року, з пропущенням відведених законом строків, через більш ніж 2 місяці з дня реєстрації її клопотання, і після того, як вона повідомила раду про розроблення проекту землеустрою без надання дозволу, вважає нікчемним, прийнятим поза компетенцією ради і таким що не створює правових наслідків. 
Враховуючи наведене, позивач просила визнати за нею право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 в кадастровому кварталі 3210800000:01:038 між будинками АДРЕСА_2 та        АДРЕСА_3 ) площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та право на одержання в подальшому безоплатно у власність вказаної земельної ділянки без підпису власника (користувача) суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_4 в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки без надання такого дозволу чітко передбачене статтею 118 Земельного кодексу України, а звертаючись до суду з позовними вимогами ОСОБА_1 просить суд фактично зобов`язати компетентні органи погодити розроблений проект землеустрою та зобов`язати міську раду погодити цей проект, що фактично суперечить законодавству. При цьому, рішення Бучанської міської ради Київської області, якими позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та в погодженні меж земельної ділянки останньою не оскаржуються. 
Короткий зміст постанови та ухвали суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що  особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У липні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
 
Відповідно до розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року призначений повторний автоматизований розподіл судової справи. 
 
У жовтні 2019 року справа розподілена судді-доповідачу. 

Аргументи учасників справи
У липні 2019 року Бучанська міська рада подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила скаргу відхилити, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, всупереч своєму правильному висновку, що право на розробку проекту без дозволу в позивача існує, дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. З висновками суду апеляційної інстанції заявник не погоджується, оскільки в позовній заяві позивач жодним чином не просила втручатися в дискреційні повноваження міської ради, не вимагала зобов`язати компетентні органи погодити проект, а просила лише визнати її право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
02 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Бучанської міської ради із письмовим клопотанням, в якому керуючись частиною 9 статті 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", частинами 6-11 статті 118 Земельного кодексу України, просила надати безоплатно у власність із земель комунальної власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовним розміром 0,09 га. Запитувана земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1 (між будинком АДРЕСА_5 , що є територією житлової садибної забудови І етапу освоєння згідно Генерального плану м. Буча та зоною садибної забудови Ж-1 згідно зонування території, в кадастровому кварталі 3210800000:01:038 згідно Публічної кадастрової карти України - на вільній території між земельними ділянками з кадастровими номерами 3210945300:01:038:0022 та 3210945300:01:038:0029) та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
 
До клопотання позивачем додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки - копії з Генерального плану міста Буча, Плану зонування території міста Буча, публічної кадастрової карти України. Дане клопотання нею було направлено по пошті та отримано Бучанською міською радою 05 червня 2015 року.
 
05 липня 2015 року позивач звернулася до Бучанської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, у якому просила надати відповідь у визначений законом термін наступну публічну інформацію: чи приймалося Бучанською міською радою на сесійному засіданні у місячний період із                   05 червня 2015 року по 04 липня 2015 року включно одне з таких рішень - рішення про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), або рішення про відмову в наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).
 
Згідно листа від 02 липня 2015 року № Г-893, направленого на адресу директора КП «Бучабудзамовник» та ОСОБА_1 , Виконавчий комітет Бучанської міської ради просить надати до міськвиконкому фрагмент генерального плану щодо технічної та наявної можливості бажаного місця розташування земельної ділянки не наданої у власність із зазначенням юридичної адреси та наявності заїзду (проїзду) до вказаної в заяві території.
 
Листом від 14 липня 2015 року № 154 Бучанська міська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що розглянувши її запит на отримання публічної інформації повідомляє, що на територію міста Буча був розроблений та затверджений рішенням сесії Бучанської міської ради за № 2124-67-УІ від               17 березня 2015 року Генеральний план міста Буча та План зонування території м. Буча. Матеріали даної містобудівної документації розташовані на офіційному веб-сайті Бучанської міської ради. Дана містобудівна документація не дає повну інформацію про наявність на території міста Буча земель державної та комунальної власності, не наданих у власність (користування). На підставі затвердженого Генерального плану міста буде розроблятися план земельно-господарського устрою. Також повідомлено, що на сьогоднішній день при Виконавчому комітеті Бучанської міської ради також формується система містобудівного кадастру. Розгляд питання надання інформації про наявність на території міста Буча земельних ділянок державної та комунальної власності, не наданих у власність чи користування можливий після створення містобудівного кадастру на підставі плану земельно-господарського устрою. Враховуючи вищевикладене повідомлено, що подані нею до заяви графічні матеріали направлені до комунального підприємства «Бучабудзамовник» для надання фрагменту генерального плану щодо технічної та наявної можливості бажаного (зазначеного) нею місця розташування земельної ділянки. Після надання комунальним підприємством «Бучабудзамовник» відповідних висновків її заява про надання земельної ділянки буде винесена на розгляд чергового засідання сесії Бучанської міської ради. Про результати розгляду її буде повідомлено додатково.
 
24 липня 2015 року ОСОБА_1 направила до Бучанської міської ради письмове повідомлення, у якому зазначила, що у зв`язку з тим, що Бучанською міською радою у місячний строк із 05 червня 2015 року по 04 липня 2015 року не надано їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою (відповідно до її клопотання від 02 червня 2015 року, отриманого міською радою 05 червня       2015 року), а також не надано мотивованої відмови в наданні дозволу, то цим письмовим повідомленням вона офіційно доводить до відома Бучанської міської ради про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без надання дозволу та до письмового повідомлення додала Договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Дане повідомлення отримано виконкомом Бучанської міської ради 24 липня 2015 року вх. № Г-1349.
 
Крім того, 24 липня 2015 року між ОСОБА_1   (замовник) та Київською обласною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (виконавець) укладений договір № 1529020100069 про розроблення проекту землеустрою, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором виконавець зобов`язується своїми засобами за рахунок замовника виконати виробництво проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи; роботи виконуються по земельній ділянці, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 11-12) .
 
У заяві від 18 жовтня 2016 року до Бучанської міської ради, ОСОБА_1 просила відповідно до підпункту «б» пункту 2 статті 198 Земельного кодексу України погодити межі земельної ділянки згідно «Проекту землеустрою щодо відведення у її власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 , площею 0,0600 га (02.01) -  для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 3210800000:01:038:___ шляхом підписання Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який міститься у зазначеному Проекті землеустрою
 
Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 11 серпня 2015 року         № 2412-75-УІ «Про розгляд заяви ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на                АДРЕСА_2 (між будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_3 .
 
Рішенням Бучанської міської ради Київської області від 07 листопада 2016 року № 910-20-УІІ «Про розгляд заяви ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1  в задоволенні заяви про погодження меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0600 га на АДРЕСА_1 .
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд зазначеної касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
За змістом статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
При цьому, відповідно до положень  статті 123 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
 
Якщо особа стверджує про порушення своїх прав наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку, то визнання незаконними таких рішень, їх скасування, визнання дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування неправомірними, є способами захисту відповідних цивільних прав та інтересів.
 
З урахуванням  викладеного, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявленого позову, з огляду на те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту її цивільних прав та інтересів, оскільки позивач не оскаржуючи рішення органу місцевого самоврядування про відмову в  наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки  та не визнаючи  дій неправомірними, просила суд визнати за нею право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та право на одержання в подальшому безоплатно у власність вказаної земельної ділянки, проте як правильно встановлено судами таке право позивача передбачено статтею 118 ЗК України та повторного визнання не потребує, а  звертаючись до суду з позовом  у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
 
Доводи касаційної скарги про те, що в позовній заяві вона не просила втручатися в дискреційні повноваження міської ради, не вимагала зобов`язати компетентні органи погодити проект, а просила лише визнати її право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, а тому висновки суду апеляційної інстанції в цій частині є помилковими, не заслуговують на увагу, оскільки ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем, проте як правильно встановлено судом заявлені позивачем вимоги фактично зводяться до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування, оскільки саме до їх повноважень, а не суду, належить вирішення питання надання у власність земельних ділянок.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що  касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.
 
Керуючись статтями  401, 409, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня         2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. А. Калараш     В. М. Сімоненко     С. П. Штелик