Постанова
Іменем України
 
18 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 707/2042/19
провадження № 61-1964 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., 
Гулька Б. І., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Василенко Олексій Васильович, 
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Василенка Олексія Васильовича,на рішення Черкаського районного суду Черкаської області у складі судді Суходольського О. М. 
від 21 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В. від 17 грудня 
2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати відповідача знести самовільно збудований ангар-гараж, який розташований у АДРЕСА_1 , відшкодувати моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн та витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_2 . Сусіднє домоволодіння АДРЕСА_1 належить відповідачу, який без погоджень із ним та компетентними органами самовільно збудував із порушенням норм ДБН України господарську споруду - гараж, який знаходиться на відстані трьох метрів від його житлового будинку, через що будинок почав руйнуватися. 
Зазначав, що він неодноразово звертався до відповідача із вимогою про припинення даного будівництва. Також з метою припинення свавільних дій відповідача він звертався до компетентних органів із заявою провести обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 , однак на даний час конфлікт між ними не врегульовано, чим йому завдано моральної шкоди.
З урахуванням наведеного  ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 
2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних і допустимих доказів порушення його прав ОСОБА_2 , 
а відповідач не здійснював самочинне будівництво, а проводив  реконструкцію господарської споруди, збудованої у 1975 році.
Суд зазначив, що позивачем не доведено, що саме від дій відповідача ним понесено матеріальні збитки, які призвели до душевних страждань чи інших негативних явищ, не доведено порушення його прав відповідачем, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката 
Василенка О. В., задоволено частково. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2019 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення вказівку суду на те, що будівництво, яке виконує відповідач, не є самочинним, оскільки є реконструкцією вже збудованого об`єкта. У решті рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2019 залишено без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач не довів, що саме будівництвом відповідача було пошкоджено його майно. При цьому причинно-наслідкового зв`язку між будівництвом, яке здійснюється відповідачем, та пошкодженнями майна позивача 
ОСОБА_1 не доведено.
Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що здійснюване відповідачем будівництво не є самочинним, оскільки виконуване відповідачем будівництво у вигляді реконструкції господарської будівлі у гараж є самочинним, так як ОСОБА_2 не отримав відповідних погоджень уповноважених державних органів, але ним права позивача не порушені, а щодо відповідальності застосовані інші заходи впливу з боку органів влади.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат 
Василенко О. В., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд.
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 05 лютого 2020 року поновлено представнику  ОСОБА_1 - адвокату Василенку О. В., строк на касаційне оскарження судових рішень, відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу 
№ 707/2042/19 із Черкаського районного суду Черкаської області та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій 
не враховано надані докази того, що ОСОБА_2 самовільно, з порушення вимог ДБН України, збудував господарську споруду - гараж, який є причиною руйнації його житлового будинки. 
Зазначає, що до суду було надано документи, які підтверджують факт самочинного будівництва та вину ОСОБА_2 , а саме: акт від 04 лютого 2019 року №24, в якому були зафіксовані виявлені порушення вимог чинного законодавства України; припис №5 від 04 лютого 2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; припис № 6 від 04 лютого 2019 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт; протокол № 6 від 04 лютого 2019 року про адміністративне правопорушення; постанова № 2 від 08 лютого 2019 року, якою було визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено штраф. При цьому будівництво не припинялося після перевірок і заборони виконувати роботи.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між реконструкцією господарської будівлі та руйнуванням житлового будинку 
є необґрунтованим, тому судами неповно досліджено наявні в матеріалах справи докази. При цьому вказує, що судом першої інстанції судове засідання проводилося без виклику сторін, тому позивач був позбавлений права вчасно заявити клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Крім того, звертає увагу на те, що суди необґрунтовано відмовили у відшкодуванні моральної школи, оскільки у зв`язку з протиправними діями відповідача позивач зазнав фізичних та душевних страждань, щодня спостерігав як відповідач зводить гараж, через що його житловий будинок почав руйнуватися, що підтверджується фотодокументами.
 
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 
від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, 
що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких 
не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, 
що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції 
до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Василенка О. В.,задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право 
на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання 
або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 
ЦК України).
Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у частині другій статті 16 ЦК України.
Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. 
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.
У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права 
(стаття 391 ЦК України).
Згідно з вимогами частини першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що з наданих позивачем доказів не вбачається причинно-наслідковий зв`язок, що саме будівництво господарської споруди на подвір`ї, належному ОСОБА_2 , яке є самочинним, спричинило пошкодження його житлового будинку. При цьому судами вірно встановлено, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди безпідставна, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між будівництвом гаража та пошкодженням житлового будинку позивача.
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції провів засідання без виклику сторін, тому ОСОБА_1 не зміг заявити клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, чим були порушені його права, оскільки позивач користувався послугами свого представника-адвоката, який повинен був добросовісно, відповідно до своїх професійних знань, дотримуючись норм процесуального права, заявити клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи на стадії апеляційного провадження, надавши апеляційну скаргу і приймати участь в засіданнях суду апеляційної інстанції.
Крім того, в апеляційній скарзі (а. с. 86-90) взагалі відсутнє посилання на те, що районний суд розглянув справу без належного повідомлення позивача про судове засідання, яке, до того ж, спростовується наявними у справі розписками на ім`я позивача та його представника (а. с. 58, 59).
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони 
не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить 
до компетенції суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, 
на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Василенка Олексія Васильовича,залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 
2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 
2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник
 
І. А. Воробйова
 
Б. І. Гулько