ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року	Львів	Справа № 140/947/20 пров. № А/857/8458/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                 Затолочного В.С., Сеника Р.П.
з участю секретаря судового засідання                                 Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДМС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року, ухвалене суддею Смокович В.І. у м. Луцьку о 10 год. 20 хв. у справі № 140/947/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еріт Сістем» до Волинської митниці ДМС про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

                                                        В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2020/000014/1, № UA205050/2020/000017/2, № UA205050/2020/000015/1, № UA205050/2020/000016/1, № UA205050/2020/000013/2 від 27 січня 2020 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.01.2020 року декларант, товариство з обмеженою відповідальністю «Еріт Сістем» (далі – декларант), подав відповідачу митні декларації № МД № UA205050/2020/000014/1, № UA205050/2020/000017/2, № UA205050/2020/000015/1, № UA205050/2020/000016/1, № UA205050/2020/000013/2, в яких до митного оформлення заявив товар транспортні засоби – вантажні автомобілі марки «MAN, модель «TGL8.180», модельний рік виготовлення - 2015, календарний рік виготовлення - 2015, тип двигуна – дизельний, обєм двигуна 4580 см. куб., потужність – 132 кВт, тип кузова – фургон тентований, колісна формула – 4х2, номер кузова: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 », вартість кожного – 10300 євро.
Разом із вказаними митними деклараціями декларант надав відповідачу такі документи: контракт, рахунок-фактуру (інвойс); сертифікат відповідності, експортну декларацію країни відправлення. 
На думку позивача, відповідач протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, визначив митну вартість товару, який ввозився на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів подані документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які, на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Крім того, позивач вказав, що рішення про коригування митної вартості є необґрунтованим, оскільки не містить розрахунку числового значення митної вартості, яку визначив позивач.
Позивач вважає, що відповідач порушив його право на визначення митної вартості за ціною договору. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними і скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 27 січня 2020 року № UA205050/2020/000014/1, № UA205050/2020/000017/2, № UA205050/2020/000015/1, № UA205050/2020/000016/1, № UA205050/2020/000013/2.
Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю Еріт Сістем за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби витрати понесені у зв`язку із сплатою судового збору у сумі 20444 грн 30 коп. 
Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю Еріт Сістем за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Волинська митниця Держмитслужби, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. 
Таку позицію відповідач пояснює тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що у документах, які подав до митного оформлення декларант є розбіжності, а саме: різні фірми продавці згідно з контрактом BIS-01/11ER.Та (Tanner Automobile GmbH, Glattalstrasse 138, CH-8052 Zurich-Seebach, Shcweiz) та інвойсами («Auto Trading Svit s.r.o.», J.A. Komenskeho 18d, 97401 Banska Bystica, Slowakei); у технічних паспортах на автомобілі вказані інші власники ніж продавець; у інвойсі вказана ціна транспортних засобів – 10300 євро, а у декларації країни відправлення 44173 польських злотих, що по курсу Національного банку Республіки Польща становить 10442 євро. 
У зв`язку із наявністю вказаних вище розбіжностей та внаслідок того, що декларант не надав документів на їх спростування, які витребовував відповідач, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості транспортного засобу, скоригувавши митну вартість на підставі даних митної декларації № UA408010/2019/25590, визначивши її в сумі 20500 євро. 
З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що між фірмою Tanner Automobile GmbH, Glattalstrasse 138, CH-8052 Zurich-Seebach, Shcweiz (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Еріт Сістем (покупець) 01 листопада 2019 року укладено контракт № BIS-01/11ER.Ta. Відповідно до умов цього договору сторони домовились, що продавець зобов`язався поставляти покупцю товар (транспортні засоби), а покупець приймати їх та оплачувати вартість згідно із інвойсами на товар.
Розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 365 календарних днів з моменту поставки.
На виконання умов вказаного договору, 15 січня 2020 року на підставі інвойсів № 0002, № 0003, № 0004, № 0005, № 0006, сертифікатів відповідності на перевезення товарів від 15 січня 2020 року EUR.1 № PL/MF/AP 0005310, EUR.1 № PL/MF/AP 0005313, EUR.1 № PL/MF/AP 0005309, EUR.1 № PL/MF/AP 0005311, EUR.1 № PL/MF/AP 0005312 продавець розпочав процедуру поставки позивачу п`яти транспортних засобів марки «MAN», модель «TGL8.180», модельний рік виготовлення - 2015, календарний рік виготовлення - 2015, тип двигуна – дизельний, об`єм двигуна 4580 см. куб., потужність – 132 кВт, тип кузова – фургон тентований, колісна формула – 4х2, номер кузова: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , вартістю 10300 євро кожен. 15 січня 2020 року оформлено експортні декларації № 20PL341010Е0008076, № 20PL341010Е0008050, № 20PL341010Е0008124, № 20PL341010Е0008068, № 20PL341010Е0008108.
З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту цього товару 16 січня 2020 року позивач як декларант подав для митного оформлення в режимі імпорту МД № UA205050/2020/000014/1, № UA205050/2020/000017/2, № UA205050/2020/000015/1, № UA205050/2020/000016/1, № UA205050/2020/000013/2 щодо товарів за описом «Автомобілі вантажні, дві осі, призначені для перевезення вантажів по дорогах загального користування, додатково обладнані гідробортами, вживані, марка «MAN», модель «TGL8.180», модельний рік виготовлення - 2015, календарний рік виготовлення - 2015, тип двигуна – дизельний, об`єм двигуна 4580 см. куб., потужність – 132 кВт, тип кузова – фургон тентований, колісна формула – 4х2, номер кузова: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ». Вартість кожного транспортного засобу – 10300 євро.
За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідач зазначив те, що у цих документах є розбіжності, а саме: різні фірми продавці згідно з контрактом BIS-01/11ER.Та (Tanner Automobile GmbH, Glattalstrasse 138, CH-8052 Zurich-Seebach, Shcweiz) та інвойсами («Auto Trading Svit s.r.o.», J.A. Komenskeho 18d, 97401 Banska Bystica, Slowakei); у технічних паспортах на автомобілі вказані інші власники ніж продавець; у інвойсі вказана ціна транспортних засобів – 10300 євро, а у декларації країни відправлення 44173 польських злотих, що по курсу Національного банку Республіки Польща становить 10442 євро. 
У зв`язку із виявленням розбіжностей та з метою перевірки відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, контролюючий орган запропонував декларанту у 10-тиденний термін додатково надати: банківські платіжні документи, що підтверджують розрахунки з продавцем; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні документи за наявності, договір із третіми особами щодо поставки товарів, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних., посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору.
На вимогу відповідача декларант надав висновки автотоварознавчого дослідження від 20 січня 2020 року № 13/20, № 10/20, № 09/20, № 11/20, № 12/20, у яких експерт зробив висновок, що вартість імпортованих товарів становить 10300 євро. 
У зв`язку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, Волинська митниця ДМС 27.01.2020 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2020/000014/1, № UA205050/2020/000017/2, № UA205050/2020/000015/1, № UA205050/2020/000016/1, № UA205050/2020/000013/2 скоригувавши митну вартість товарів за резервним методом у розмірі 20500 євро кожен. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, при цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються, виключно, на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважав, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля. 
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.  
Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант повинен подати такі документи: якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші розрахункові документи; висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір із третіми особами, пов`язаний із з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки на здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням договору. 
У відповідь на запит відповідача, декларант повідомив відповідача, що надав всі необхідні для митного оформлення документи.
Сумніви митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, обґрунтовані наведеними вище обставинами, а також неподання документів, що витребовував відповідач, стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. 
Тому, для оцінки рішення про коригування митної вартості товару, на думку апеляційного суду, необхідно дослідити та з`ясувати чи є сумніви митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, обґрунтованими і чи вправі був митний орган витребовувати додаткові документи та чи всі документи, які витребовував митний орган стосуються обставин, які викликали у митного органу сумніви щодо правильності визначення митної вартості декларантом.
Митний орган витребовував у декларанта висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, однак суд зауважує, що в ході консультацій з декларантом, відповідач не висловлював сумнівів про якісні чи вартісні характеристики товару, а тому витребування цього документу митним органом є необґрунтованим.
Митний орган на підтвердження визначеної декларантом митної вартості просив декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено, а також інші платіжні та/або бухгалтерські, документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товарів. Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що в ході консультацій з декларантом, відповідач не висловлював сумнівів щодо факту оплати вартості придбаного позивачем товару.
Тим більше, згідно з умовами договору, оплата товару здійснюється протягом 365 календарних днів з моменту поставки, тому позивач на момент розмитнення товару міг і не мати документів про оплату вартості товару.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару подаються до митного оформлення товару, якщо рахунок сплачено, а інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - за наявності.
Тому апеляційний суд вважає, що витребування цих документів митним органом є безпідставним.
Відповідно до пунктів 2 та 3 частини статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності і рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу.
У разі, якщо у цих документах містяться розбіжності, то митний орган, відповідно до частини 3 цієї статті вправі витребувати договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
Апеляційний суд встановив, що у зовнішньоекономічному контракті BIS-01/11ER.Та, як продавець вказана фірма Tanner Automobile GmbH, Glattalstrasse 138, CH-8052 Zurich-Seebach, Shcweiz, водночас у рахунку-фактурі (інвойсі) по кожному із п`яти транспортних засобів як продавець вказана фірма «Auto Trading Svit s.r.o.», J.A. Komenskeho 18d, 97401 Banska Bystrica, Slowakei.
Наведені обставини дають апеляційному суду підстави погодитися з доводами відповідача про те, що позивач міг здійснювати платежі третім особам на користь продавця. Тому для підтвердження чи спростування цих сумнівів митний орган правомірно витребував у декларанта договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
Апеляційний суд встановив те, що декларант з цього приводу не надав документів, які витребовував відповідач і жодним чином не пояснив у суді вказані розбіжності.
Щодо виявлених відповідачем розбіжностей про власника транспортних засобів, які вказані у технічному паспорті, то апеляційний суд зазначає, що технічний паспорт не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому вказані сумніви митного органу є необґрунтованими та неважливими для цієї справи.
Щодо розбіжностей у ціні товару зазначеної у рахунку-фактурі та митній декларації крани відправлення, то декларант пояснив, що така розбіжність виникла внаслідок курсової різниці польського злотого до євро.
Підводячи підсумок наданої апеляційним судом оцінки обґрунтованості сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, апеляційний суд вважає, що такі сумніви є обґрунтовані лише в частині щодо витребування у позивача договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) для підтвердження чи спростування сумнівів митного органу, які на думку апеляційного суду є обґрунтованими, щодо здійснення платежів на користь третьої особи чи сплату комісійних, посередницьких послуг.
Оскільки позивач на запит відповідача не надав відповідних документів, відповідач правомірно скористався наданим Митним кодексом України правом на самостійне визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
При визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару, відповідач застосував резервний метод, який встановлений статтею 63 МК України.
Частиною 2 статті 63 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Водночас, митний орган визначив митну вартість імпортованого позивачем товару на основі митної декларації, яка прийнята відповідачем щодо ідентичного товару, у яких збігаються фізичні характеристики, якість та репутація на ринку, країна виробництва, виробник.
Ця обставина, на думку апеляційного суду, зумовлює визначення митної вартості з використанням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, а не резервного. 
Водночас, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2  Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, а лише містить посилання на митну декларацію, яка раніше була визнана митним органом.
Правову позицію щодо необхідності обґрунтування у рішенні про коригування митної вартості, числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, у випадку, коли митний орган визначає митну вартість на основі раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, висловив Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 825/648/17.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Волинської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів № UA205050/2020/000014/1, № UA205050/2020/000017/2, № UA205050/2020/000015/1, № UA205050/2020/000016/1, № UA205050/2020/000013/2 від 27 січня 2020 року є необґрунтованими та прийнятими з порушенням вимог статей 53-55 МК України, а тому їх необхідно скасувати.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДМС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року в справі № 140/947/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повний текст постанови складений 29.09.2020 року