Справа № 159/4708/15-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/406/20  Категорія: 83 	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
18 червня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
з участю: 
секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,
боржника ОСОБА_1 ,
представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи  ОСОБА_1 за межі України до виконання своїх обов`язків, стягувач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» за апеляційною скаргою  боржника  ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2020 року, 

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року державний виконавець Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції звернулася в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи ОСОБА_1  за межі України до виконання своїх обов`язків. Подання мотивовано тим, що на виконанні у Ковельському міськрайвідділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі В ДВС) перебуває виконавче провадження № за АСВП - 58330447 (далі – ВП) від 05.12.2016 з примусового виконання виконавчого листа (далі – в/л) у справі № 159/4708/15-ц провадження № 2/159/16 (далі – цивільна справа) від 05.12.2016 Ковельського міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором, що виник станом на 31.07.2015, в сумі 47 101, 40 долар США, що еквівалентно сумі 1 017 861 грн, 25 коп., а також 3 176 грн, 59 коп. судових витрат. Згідно з в/л у цивільній справі загальна сума заборгованості становить 1 021 037 грн, 84 коп. Державним виконавцем (далі – держвиконавець) згідно із Законом України «Про виконавче провадження» 08.02.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, внесено дані до відповідних реєстрів обтяження майна. Рішення суду в добровільному порядку боржник не виконує. Покликаючись на ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що з моменту видачі судом виконавчого документа заборгованість залишається непогашеною. Боржникові відомо про заборгованість та 23.07.2019 надано пояснення про зобов`язання сплачувати борг частинами. Останнього повідомлено про право держвиконавця обмежити його у праві виїзду за межі України. Виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення, результатів не дають; джерел доходів боржника не виявлено, що унеможливлює фактичне стягнення боргу. Покликаючись на ч. 1, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що рішення донині не виконано. Тому з метою фактичного виконання виконавчого документа вважає за необхідне застосування до боржника примусового заходу у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним боргових зобов`язань перед стягувачем у повному обсязі. Покликаючись на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 13 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену Наказом МЮ України 02.04.2012 № 512/5, просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання відповідно до даних виконавчого документа: АДРЕСА_1 , до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області по справі № 159/4708/15-ц провадження № 2/159/41/16 згідно виконавчого листа, виданого 05.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу за кредитним договором, що виникла за станом на 31.07.15 р., в сумі 47 101, 40 долари США, що еквівалентно сумі 1 017 861 грн, 25 коп, з врахуванням офіційно встановленого розпорядженням Нацбанку України курсу валют за станом на 31.07.2015, у т. ч.: 28 756, 43 доларів США заборгованості за кредитом, 7 834, 47 долари США заборгованості по процентах за користування кредитом, 96, 36 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 10 414,14 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, а також 3 176 грн, 59 коп. судових витрат; виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України; надати Ковельському міськрайвідділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) копію такої ухвали.
       Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2020 року подання задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання відповідно до даних виконавчого документа: АДРЕСА_1 , до повного виконання обов`язків за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2016 року у справі № 159/4708/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, на підставі якого 05.12.2016 видано виконавчий лист.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що на його думку державним виконавцем не доведено факт його умисного ухилення від виконання рішення суду. Вказує, що його виїзди за межі України зумовлені тим, що у місті Хелмі (Республіка Польща) навчається та проживає його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він постійно відвідує.
Таким чином, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання державного виконавця.
В суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.
Представник стягувача ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив.
Ковельський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції подав заяву про розгляд справи судом апеляційної інстанції без участі їхнього представника, а також відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вважає апеляційну скаргу безпідставною.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у  ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.
       Відповідно до п. 5 ч. 1  ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи чи керівника боржника – юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. 
Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у випадку ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.     
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Як убачається із матеріалів справи, 14.09.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області було ухвалено рішення про задоволення первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у справі та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору у цивільній справі № 159/4708/15-ц провадження № 2/159/41/19, та 05.12.2016 видано виконавчий лист відповідно до рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», судових витрат у справі.
28.01.2019 стягувач звернувся до Ковельського МР В ДВС ГТУЮ у Волинській області, правонаступником якого є Ковельський міськрайвідділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), із заявою про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим документом.
Постановою держвиконавця від 08.02.2019 було відкрито виконавче провадження № 58330447 з примусового виконання цього виконавчого листа.
Постановами держвиконавця від 08.02.2019 було накладено арешт на все майно, належне боржникові, кошти боржника, в межах суми стягнення, у випадку його виявлення.
Таким чином на виконанні у Ковельському міськрайвідділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі В ДВС) перебуває виконавче провадження № за АСВП - 58330447 від 05.12.2016 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 159/4708/15-ц провадження № 2/159/16 від 05.12.2016 Ковельського міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором, що виник за станом на 31.07.2015, в сумі 47 101, 40 долар США, що еквівалентно сумі 1 017 861 грн, 25 коп., а також 3 176 грн, 59 коп. судових витрат. Згідно з в/л у цивільній справі загальна сума заборгованості становить 1 021 037 грн, 84 коп. Державним виконавцем (далі – держвиконавець) згідно із Законом України «Про виконавче провадження» 08.02.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, внесено дані до відповідних реєстрів обтяження майна. Постанову про арешт майна боржника було надіслано до Територіального сервісного центру 0 742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області та Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області. Були надіслані відповідні запити до органів та установ, що здійснюють державну реєстрацію права власності на рухоме та нерухоме майно, а саме: до Територіального сервісного центру 0 742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, Державної податкової служби про джерела отримання доходів боржників – фізичних осіб, Головного управління Держпродспоживслужби України у Волинській області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Любитівської сільради Ковельського району Волинської області, Головного центру обробки спеціалізованої інформації державної прикордонної служби України. Встановлено, що, згідно з інформацією, наданою на запити до Державної фіскальної служби про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами – підприємцями, платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває (від 08.02.2019, 09.07.2019, 05.12.2019) та про джерела отримання доходів боржників – фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО щодо боржника немає (від 08.02.2019, 09.07.2019, 05.12.2019); у ПФ України інформації про боржника як отримувача будь-якого виду пенсії, не знайдено та про осіб – боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовим договорами, про останнє місце роботи, не знайдено (від 08.02.2019, 09.07.2019, 05.12.2019); за даними ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 27.02.2019 зареєстровані земельні ділянки за боржником не виявлено; за даними Любитівської сільради Ковельського району Волинської області від 27.02.2019 боржник зареєстрований, але, згідно з її ж відповіддю № 165/319/2019 від 27.02.2019, майна, належного на праві приватної власності боржникові, не зареєстровано; за даними Територіального сервісного центру 0 742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 05.12.2019 транспортні засоби – не зареєстровані; за даними ГУ Держпродспоживслужби України у Волинській області від 12.03.2019 трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та начіпні машини не зареєстровані. Держвиконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться або будуть надходити на його поточні, карткові, та депозитні (вкладні) рахунки та надіслано до банківських установ. Однак згідно з відповіддями, що надійшли, кошти на рахунках боржника відсутні. Держвиконавцем здійснено виїзд за місцем проживання та реєстрації боржника, в ході якого встановлено, що майна, належного боржнику, на яке можливо було б звернути стягнення для погашення заборгованості, не виявлено, про що складено акт від 20.11.2019. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.02.2019, право власності на нерухоме майно на боржника не зареєстровано. Від стягувача – АТ КБ «ПриватБанк» 23.04.2019 надійшла заява щодо звернення держвиконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Держприкордонслужбою України 21.05.2019 встановлені відомості про перетинання державного кордону України боржником. За відповіддю У ДМС України у Волинській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .
Таким чином держвиконавцем було також зроблено ті запити до відповідних установ, підприємств та організацій, на які вона покликається у поданні, та останніми надано відповіді про відсутність у боржника майна, коштів, активів, на які можна було б звернути стягнення.
Своєю Декларацією про доходи та майно від 23.07.2019 боржник підтвердив відсутність у нього майна та грошових кошів, на які можна було б звернути стягнення за в/л.
Ця обставина знайшла своє ствердження і в акті держвиконавця від 20.11.2019.
На запит держвиконавця Держприкордонслужба України своїм листом від 21.05.2019 повідомила, що протягом 2018-2019 р.р. боржник за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 неодноразово (від 2 до 10 разів на місяць, зокрема,) виїжджав за межі України.
Держвиконавцем було неодноразово викликано боржника у відділ для пояснень про погашення боргу та 23.07.19 р. останній пояснив письмово, що він зобов`язується сплачувати борг частинами за вказаним вище в/д та повідомлений як про кримінальну відповідальність, так і про право держвиконавця обмежити його у праві виїзду за кордон.
Судом першої інстанції встановлено, що станом на 24.01.2020 жодних даних про часткове погашення боргу у ВП немає.
Тому суд, проаналізувавши вище наведене, приходить до висновку, що до відома боржника доведено у передбаченому чинним законодавством порядку інформацію про існування ВП; останній задекларував відсутність у нього майна та грошових активів, на які можна було б звернути стягнення та зобов`язався погашати борг частинами. Однак за станом на дату звернення заявниці до суду з розглядуваним поданням боржник навіть не розпочав погашення боргу ні добровільно, ні у примусовому порядку, у т. ч. - частинами. Крім того суд враховує, що борг є значним та виник ще у 2015 р.. Боржник є працездатного віку, не працює, не працевлаштовується, не перебуває на обліку у Центрі зайнятості як такий, що шукає роботу, боргу за виконавчим листом, що перебуває на примусовому виконанні частинами (будь-якого розміру) не погашає, хоча зобов`язувався це зробити під час явки у В ДВС. Разом з тим боржник часто виїжджає за кордон, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, задовольняючи, таким чином такі свої плани та не дбаючи про виконання зобов`язання без будь-яких очевидних для цього причин.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі дії боржника дійсно свідчать про свідоме невиконання покладеного на нього судовим рішенням зобов`язання та його ухилення від виконання обов`язку по погашенню боргу за вказаним вище судовим рішенням. Боржник має змогу вжити заходів виконати зобов`язання частково, але не робить цього без поважних причин.
Доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець не довів факту ухилення боржника від виконання рішення суду, спростовуються матеріалами виконавчого провадження та наведеним вище.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення постанови, судові накази.
 
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.
 
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 25 червня 2020 року.

 
Головуючий

 
Судді