ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5887/20 Справа № 204/8932/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року  колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

в с т а н о в и л а:

       У грудні 2019 року АТ КБ “ПриватБанк” звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості. 
       Вказували, що 04 листопада 2010 року між ними укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором, проте відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. 
       Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 04 листопада 2010 року у розмірі 11 458 грн.30 коп. та судові витрати в розмірі 1 921 грн.
       Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк”, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми та принципи процесуального права; кредитний договір не визнаний недійсним, є обов`язковим відповідно до ст.629 ЦК України для виконання сторонами; при укладенні кредитного договору відповідач надав згоду, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг та засвідчив це особистим підписом; дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту; доведеним є факт укладання між позивачем і відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг; відповідач здійснив дії щодо активації картки.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ “ПриватБанк” на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає з огляду на таке.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 04 листопада 2010 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8), у вказаній анкеті-заяві відповідач поставила відмітку в полі платіжна картка кредитка “Універсальна”. 
       З наданого позивачем розрахунку заборгованість  ОСОБА_1  станом на 31 жовтня 2019 року за договором б/н від 04 листопада 2010 року складає 11 458 грн.30 коп., з яких 2 633 грн.49 коп. – заборгованість за кредитом, 6 502 грн.99 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість за комісією; 1 300 грн. - заборгованість за пенею; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 521 грн. 82 коп. - процентна складова. 
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 04 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, в якій виявила бажання оформити кредитну картку «Універсальна», зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 4 500 грн., однак, у вказаній анкеті-заяві відсутні будь-які позначки про видачу позивачем відповідачу будь-якої картки, в тому числі кредитної карти «Універсальна» зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 4 500 грн., позов є необґрунтованим.
       Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі, виходячи з наступного.
       Так, з анкети-заяви ОСОБА_1 (а.с.8 зворот) вбачається, що відповідач 04 листопада 2010 року виявила бажання оформити платіжну картку кредитку “Універсальна” з кредитним лімітом 4 500 грн.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
       Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту. 
       Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
       Таким чином, виходячи з розрахунку, наданого банком  колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 633 грн.49 коп., розмір якої підтверджений розрахунком банку і не спростований відповідачем, задовольнивши позовні вимоги у цій частині. 
       Разом з тим, суд першої інстанції вірно вважав, що інші вимоги позовної заяви задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
       З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, підписана відповідачем не містить встановлення розміру відсотків, пені, штрафів.
       За таких обставин, вимоги позовної заяви про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пені та штрафів є безпідставними, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді їх розмір.
       Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що додані до позовної заяви банком Умови та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” не містять підпису позичальника на вказаних умовах та Витягу, як не містять і зазначення дати їх підписання (а.с.9-40).
       При цьому колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційної скарги на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, оскільки надані банком Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, так як в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та Тарифами банку позичальник був ознайомлений, підписуючи анкету-заяву від 04 листопада 2010 року. 
       Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми непогашеного тіла кредиту з ухваленням в цій частині нового рішення.
       Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам судові витрати в розмірі 1 103 грн. 63 коп. (441 грн. 45 коп. за звернення з позовною заявою та 662 грн.18 коп. за подання апеляційної скарги). 
       Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” задовольнити частково. 

       Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми непогашеного тіла кредиту скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

       Стягнути з  ОСОБА_1  (ІПН  НОМЕР_1 )  на користь акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 листопада 2010 року за тілом кредиту у розмірі 2 633 (дві тисячі шістсот тридцять три) грн.49 (сорок дев`ять) коп. 

       В іншій частині заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2020 року залишити без змін.

       Стягнути з ОСОБА_1  (ІПН  НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” (код ЄДРПОУ 14360570) судові витрати в розмірі 1 103 (тисяча сто три) грн. 63 (шістдесят) коп.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

               Головуючий:                                                Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                                                                               Макаров М.О.