Ухвала
Іменем України 
 
04 серпня 2020 р.
м. Київ
Справа №673/1594/18
Провадження № 51-2562 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 22 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06  листопада 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 149 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4  роки без конфіскації майна.
 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
 
Хмельницьким апеляційним судом вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і ухвалено свій вирок від 22 квітня 2020 року, яким призначено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 149 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
 
У решті вирок суду залишено без змін.
 
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку. 
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
 
Згідно зі ст. 414 КПКУкраїни невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Усупереч наведених вимог, захисник формально посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, у той же час не наводить правового обґрунтування незаконності судового рішення відповідно до ст. 414 КПКУкраїни та особливості застосування статей 50, 65 КК України.
 
Також, захисником не зазначено, у чому ж полягає явна несправедливість вироку апеляційного суду з огляду на вид і розмір призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особу засудженої. 
 
Крім того, прохальна частина касаційної скарги захисника є не конкретизована, оскільки в ній не зазначено про те, якою нормою закону України про кримінальну відповідальність повинен керуватись касаційний суд щоб пом`якшити засудженій покарання до 4 років позбавлення волі.
 
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПКУкраїни залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.       
 
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                        ОСОБА_3