Постанова                      
Іменем України
24 червня 2020 року
м. Київ
справа № 401/525/17
провадження № 61-25194св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - спільне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Політрейд», Світловодська міська рада Кіровоградської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2017 року, ухвалене в складі судді Гонтаренко Т. М. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 березня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: Черненко В. В., Гайсюка О. В., Голованя А. М.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі - СП ТОВ «Світловодськпобут»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Політрейд» (далі - ТОВ «Політрейд»), Світловодська міська рада Кіровоградської області про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 20 квітня 2015 року він працював у відповідача та обіймав посаду генерального директора 
СП ТОВ «Світловодськпобут». 
04 листопада 2016 року відбулися збори учасників 
СП ТОВ «Світловодськпобут», у порядок денний якого входили питання, які безпосередньо стосувалися позивача, а саме: вирішення питання щодо припинення повноважень генерального директора товариства; призначення нового генерального директора товариства; встановлення граничної суми на укладення ним договорів. Його на збори не запрошували. 
За результатами вказаних зборів складено протокол № 04-11-2016, вирішено вважати відсутніми (припиненими) повноваження ОСОБА_1 як генерального директора підприємства. 
Вказував, що на момент підписання протоколу, він перебував на лікарняному з 01 листопада 2016 року по 25 листопада 2016 року. 28 листопада 2016 року намагався потрапити на своє робоче місце, але його не пропустили на контрольно-пропускному пункті підприємства. Цього ж дня він мав здати до відділу кадрів підприємства листки непрацездатності. Оскільки потрапити на територію підприємства у нього не було можливості, листки непрацездатності направив на адресу підприємства поштою.
Вважав, що протокол Загальних зборів учасників 
СП ТОВ «Світловодськпобут» від 04 листопада 2016 року є недійсним та таким, що грубо порушує його трудові права, а збори відбулися із значними порушеннями чинного законодавства України, а саме: порушено пункт 8.6.22 статуту СП ТОВ «Світловодськпобут», яким визначено, що про проведення зборів повідомляють письмово із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного; порушено пункт 8.6.24 статуту, яким визначено, що «повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання зборів, при цьому будь-хто з учасників вправі вимагати розгляду питання на зборах за умови, що воно було ним поставлене не пізніше як за 
25 днів до початку зборів.
Вказував, що з метою захисту трудових прав, він 09 грудня 2016 року звертався до управління Держпраці у Кіровоградській області, за результатами перевірки якого встановлено, що запис у трудовій книжці зроблений генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_2 на підставі розпорядження від 16 листопада 2016 року №29. При звільнені його із займаної посади, не було здійснено розрахунок по заробітній платі, не виплачено вихідну допомогу, передбачену статтею 44 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні відпустки.
Просив суд:
            визнати недійсним протокол загальних зборів учасників 
СП ТОВ «Світловодськпобут» від 04 листопада 2016 року № 04-11-2016 року з моменту його підписання учасниками;
            визнати незаконним та скасувати розпорядження генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» від 16 листопада 2016 року № 29 зобов`язавши останнього протягом 3-х календарних днів, з дня набрання рішенням суду законної сили, скасувати запис за № 28 від 26 листопада 
2016 року «Запис за № 27 від 20 квітня 2015 року є недійсним. Вважати відсутніми (припиненими) повноваження як генерального директора» в його трудовій книжці;
            поновити його на посаді генерального директора 
СП ТОВ «Світловодськпобут» з 16 листопада 2016 року;
            стягнути із СП ТОВ «Світловодськпобут» на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористані дні відпустки, грошову допомогу по тимчасовій непрацездатності, вихідну допомогу у розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2016 року по день постановлення рішення суду та допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 
від 10 листопада 2017 року за клопотанням ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки залишено без розгляду.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 
від 24 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Витрати по сплаті судового збору віднесено за рахунок держави. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому порядку недійсним може бути визнане рішення загальних зборів учасників товариства, а не протокол загальних зборів, оскільки протокол є документом, який лише фіксує факт прийняття рішення загальними зборами. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження генерального директора № 28, а також зобов`язання генерального директора протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили скасувати вищевказаний запис не може бути задоволена, оскільки позивач невірно обрав спосіб захисту своїх прав. 
Порушень нарахування та виплати позивачу заробітної плати на посаді генерального директора підприємства за період з квітня 2015 року по листопад 2016 року судом першої інстанцій не встановлено.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 березня 
2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 
від 24 листопада 2017 року залишено без змін.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із висновками місцевого суду про те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту в частині скасування записів у трудовій книжці, при цьому вказав, що факт незаконного призначення генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» позивача встановлений судовим рішенням і не потребує повторного доведення. На спростування доводів апеляційної скарги вказав, що порушення процедури проведення зборів учасників, які відбулись 04 листопада 2016 року в м. Києві не є предметом даного судового розгляду, оскільки це рішення зборів не оскаржується.
Спростовуючи доводи апеляційної скарги про те, що відповідач по справі не в повному обсязі провів розрахунок з позивачем при звільнені, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені доводи не підтверджені належними доказами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 березня 2018 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що у відповідності до пункту 8.7.2. статуту відповідача генеральний директор підприємства призначається та звільняється з посади зборами учасників, а оскільки на даний час відсутнє будь-яке рішення зборів учасників про його звільнення з посади генерального директора з посиланням на відповідну норму закону, вважає, що рішення Загальних зборів учасників товариства, яке оформлене протоколом про припинення його повноважень, є незаконним. 
Вказує, що в повній мірі не отримав заробітну плату, а довідка відповідача про виплату йому заробітної плати за період з квітня 2015 року по листопад 2016 року у розмірі 154 911,16 грн не може бути належним доказом. Стверджує, що відповідачем не надано бухгалтерських та банківських документів на підтвердження виплати йому заробітної плати.
Вважає, що його звільнення повинно бути проведено за пунктом 5 
статті 41 КЗпП України і в такому випадку йому передбачена вихідна допомога, встановлена статтею 44 КЗпП України.
Правовідносини, що виникли між ним та відповідачем, зокрема, в частині поновлення його на роботі, витікають з трудових і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд не уточнив його позовні вимоги щодо оспорювання рішення зборів учасників товариства від 04 листопада 2016 року, та не визначив факти, які потрібно встановити. 
Крім того просив врахувати, що директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення трудового законодавства при його звільненні.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У червні 2018 року СП ТОВ «Світловодськпобут» подало до Верховного Суду відзив, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 
від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 березня залишити без змін, як є законні та обґрунтовані.
Звертало увагу на те, що у період часу з 14 квітня 2015 року по 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 безпідставно та протизаконно користувався повноваженнями генерального директора, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, оскільки рішення про його призначенні не приймалося, а трудовий договір з ним не укладався.
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали із Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області.
У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
У квітні 2020 року, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Судами встановлено, що згідно із пунктом 8.7.2 статуту 
СП ТОВ «Світловодськпобут» генеральний директор підприємства призначається та звільняється з посади Зборами учасників.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року в справі № 912/1381/15 за позовом ТОВ «Політрейд» визнано недійсним з моменту прийняття рішення зборів учасників 
СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03 квітня 2015 року (оформлене протоколом № 03/04), яким у тому числі було призначено генеральним директором товариства ОСОБА_1 . Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 16 березня 2016 року рішення Господарського суду Кіровоградської області залишено без змін.
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду 
від 15 червня 2016 року у справі за позовом ТОВ «Політрейд» визнано протиправним та скасовано запис № 14461070020000407 від 14 квітня 
2015 року в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про зміну керівника та про зміну складу підписантів 
СП ТОВ «Світловодськпобут».
04 листопада 2016 року в м. Києві відбулися Загальні збори учасників 
СП ТОВ «Світловодськпобут». Присутні учасники товариства: 
ТОВ «Політрейд», Світловодська міська рада, запрошені: ОСОБА_3, ОСОБА_2. На Загальних зборах присутні учасники, що володіють у сукупності 100% від загальної кількості голосів учасників товариства. Відповідно до статті 60 Закону України «Про господарські товариства» та статуту товариства Загальні збори учасників товариства є повноважними та можуть приймати рішення з усіх питань порядку денного. На порядку денному питання щодо припинення повноважень генерального директора товариства, призначення генерального директора товариства та встановлення граничної суми на укладання ним договорів.
Із протоколу Загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» 
від 04 листопада 2016 року № 04-11-2016 судами встановлено, що учасники зборів одноголосно проголосували за припинення повноважень генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_3 та його звільнення з посади на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України 
04 листопада 2016 року. Одноголосно учасники зборів проголосували за обрання новим генеральним директором даного підприємства 
ОСОБА_2. Одночасно по другому питанню повістки денної зборів, учасники проголосували одноголосно за рішення вважати відсутніми (припиненими) повноваження ОСОБА_1 як генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут».
Розпорядженням генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_2. від 16 листопада 2016 року № 29 в трудову книжку ОСОБА_1 внесено запис наступного змісту: «запис № 28, дата: 
16 листопада 2016 року. Запис за номером 27 від 20 квітня 2015 року є недійсним. Вважати відсутніми (припиненими) повноваження як генерального директора».
Встановлено, що на вимогу ОСОБА_1 Управління Держпраці у Кіровоградській області провело перевірку дотримання вимог трудового законодавства при його звільненні із СП ТОВ «Світловодськпобут».
З копії трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що в записі під № 27 
від 20 квітня 2015 року, зазначене наступне: «СП ТОВ «Світловодськпобут». Призначено на посаду генерального директора. Наказ № 53/К 
від 20 квітня 2015 року». Запис під № 28 від 16 листопада 2016, зазначено наступне: «Запис № 27 від 20 квітня 2015 року є недійсним. Вважати відсутніми (припиненими) повноваження як генерального директора. Підстави: протокол № 04-11-2016 від 04 листопада 2016 року загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут», розпорядження 
№ 25 від 16 листопада 2016 року по підприємству.»
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) (тут і далі у редакції Кодексу, яка діяла на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ були передбачені в статті 15 ЦПК України 2004 року: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Аналогічну норму закріплено і у абзаці першому частини першої статті 19 ЦПК України.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (пункт 4 частини першої статті 12 Господарського кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, що діяла на час звернення до суду з позовом.
Аналогічна норма закріплена в пункті 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Верховним Судом.
З огляду на наведені приписи процесуальних законів, правильне визначення юрисдикції суду у цій справі залежить від змісту правовідносин її учасників.
Спір у справі, що розглядається, виник у зв`язку із порушенням, на думку позивача, його прав при звільненні із посади генерального директора 
СП ТОВ «Світловодськпобут».
Разом з тим стосовно юрисдикційності цього спору Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до статут 
СП «ТОВ «Світловодськпобут» учасниками товариства є ТОВ «Політрейд» та Світловодська міська рада  ( пункти 1.2, 1.2.1, 1.2.2 статуту) .
04 листопада 2016 року загальні збори учасників 
СП ТОВ «Світловодськпобут», вирішили вважати відсутніми (припиненими) повноваження ОСОБА_1 як генерального директора, про що внести відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а. с. 7).
Порядок створення та діяльності господарських товариств, одним із різновидів яких є товариство з обмеженою відповідальністю урегульовано у низці нормативних актів, серед яких ЦК України, Господарський кодекс України (далі - ГК України), Закон України від 19 вересня 1991 року 
№ 1576-ХІІ «Про господарські товариства» (далі - Закон № 1576-ХІІ в редакції на час вирішення справи судами попередніх інстанцій).
Відповідно до частини першої статті 167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи у управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно із частиною третьою статті 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. 
Повноваженнями щодо управління товариством наділені учасники товариства, права яких передбачено зокрема у статті 10 Закону № 1576-ХІІ 
Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). 
Відповідно до статті 58 Закону № 1576-ХІІ вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.
У частині першій статті 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і тих, що належать до компетенції інших органів товариства.
Відповідно до частини першої статті 99 ЦК України виконавчий орган створюють загальні збори товариства. 
Згідно статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору. 
За приписами частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. 
Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України.
Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.
У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства, відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України, є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою 
(чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.
Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.
Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 
2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17 (провадження № 14-1цс19).
З огляду на те, що позивач фактично оскаржує рішення загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 04 листопада 2016 року оформлене протоколом, тобто рішення уповноваженого органу управління, пов`язане з діяльністю товариства і управлінням ним, розгляд такої вимоги вимагає оцінювання законності дій зазначеного органу, зокрема, їх відповідності вимогам цивільного, а не трудового законодавства. Тому Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи позивача стосовно застосування до спірних правовідносин норм трудового законодавства.
Стосовно вимог скасувати розпорядження від 16 листопада 2016 року № 29, внести відомості до трудової книжки, поновити на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, вихідну допомогу, заборгованість по заробітній платі то ці вимоги є похідними від спору щодо оскарження рішення загальних зборів учасників товариства. Розгляд цієї частини позовних вимог за правилами цивільного судочинства порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, якщо дослідження одного і того ж рішення загальних зборів учасників товариства здійснюватиметься судами різних юрисдикцій. Тому цей спір в цілому належить до юрисдикції господарського суду.
Отже, враховуючи наведені приписи законодавства України та зміст правовідносин учасників справи, колегія суддів вважає, що хоча рішення уповноваженого органу товариства про припинення повноважень члена виконавчого органу може мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальним за таких обставин є відносини корпоративні (близькі за змістом висновки щодо юрисдикції суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17, від 10 квітня 2019 року в справі № 510/456/17, від 10 вересня 2019 року в справі № 921/36/18, від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц).
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 до 
СП ТОВ «Світловодськпобут» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до змісту частини другої статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Частиною першою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених 
статтями 255 та 257 цього Кодексу.
За таких обставин, не обговорюючи питання правильності застосування судами норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що є підставою для їх скасування із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої 
статті 255 ЦПК України.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України (в чинній редакції Кодексу) необхідно роз`яснити позивачу, що оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови він може звернутись до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись статтями 19, 255, 256, 400, 402, 409, 414 - 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 
від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 березня 2018 року скасувати.
Провадження у цивільній справі № 401/525/17 за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» закрити.
Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарських судів.
Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий   Судді:  	Є. В. Синельников   О. В. Білоконь   Н. Ю. Сакара   С. Ф. Хопта   В. В. Шипович