Справа № 466/6232/19                        Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1418/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 серпня 2020 року м.Львів

Справа № 466/6232/19
 Провадження № 22ц/811/1418/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 
на рішення Шевченківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 13 березня 2020 року у складі судді Єзерського Р.Б.,
у справі         
    за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності,-  
  
встановив:
1 серпня 2019 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5 , у якому просить визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, а саме: квартиру загальною площею 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 83,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 83,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру загальною площею 83,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення під літерою VII (технічний поверх) загальною площею 6,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою ХІ' (технічний поверх) загальною площею 39,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою I (технічний поверх) загальною площею 43 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;нежитлове приміщення під літерою I' (технічний поверх) загальною площею 41,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою XVIII' (технічний поверх) загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою VIIІ (технічний поверх) загальною площею 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою (технічний поверх) загальною площею 40,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою ХХ загальною площею 42,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою ІІ загальною площею 23 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою VI загальною площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою XІХ загальною площею 42,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою XII (технічний поверх) загальною площею 17 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; місце для паркування загальною площею 16,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 ; квартиру загальною площею 104,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 ; квартиру загальною площею 45,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 ; житловий будинок загальною площею 181,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 ; нежитлове приміщення під літерою XIV площа 19,10 кв.м та під літерою XV площа 26,80 кв.м, загальною площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення під літерою X площа 37,90 кв.м та під літерою XІІІ площа 26,70 кв.м, загальною площею 64,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення під літерою VІІ площа 26,80 кв.м та під літерою VІІІ площа 19,10 кв.м, загальною площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення загальною площею 2,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; приміщення адмінкорпусу під літерою А-2 загальною площею 424,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ; приміщення прохідної під літерою О-2, загальною площею 54,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ; нежитлові приміщення в підвалі: І,ІІ,ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ, ІХ, Х, ХІ, на першому поверсі 1,2 загальною площею 563,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_16 ; нежитлове приміщення 1-2, 8, 8', 14, 15, 16, 17, 18, 23 загальною плошею 532,7 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_16 . Просить відступити від засад рівності часток подружжя у праві власності та присудити їй 2/3 частки в майні, залишивши відповідачу 1/3 частку. В порядку поділу зазначеного майна просить визнати її особистою приватною власністю ті із перелічених об`єктів нерухомості, які у Єдиному державному реєстрі речових прав зареєстровані на її ім`я, а за відповідачем визнати право власності на ті об`єкти, які у реєстрі зареєстровані на його ім`я. Просила стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію, що становить 2/3 вартості нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_16 . В обґрунтування позову посилається те, що 23 жовтня 2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У сторін народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що під час шлюбу ними за спільні кошти придбано вищеперелічене майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Стверджує, що з метою економії часу при оформленні документів на право власності, майно було зареєстровано частково на неї (позивача) і частково на відповідача. Зазначає, що разом із нею проживають двоє спільних з відповідачем малолітніх дітей. Для забезпечення інтересів дітей належить відступити від принципу рівності часток. Вважає, що оскільки нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_16 , які належали подружжю, були відчужені у 2019 році, то на її користь підлягає стягненню компенсація половини вартості вказаних нежитлових приміщень.Просить позов задовольнити.
5 листопада 2019 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання об`єктами його особистої приватної власності квартири загальною площею 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири загальною площею 83,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири загальною площею 83,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; місце для паркування загальною площею 16,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартири загальною площею 64,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартири загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартири загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартиру загальною площею 45,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 . В обгрунтування позову зазначає, що ці об`єкти були придбані за час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , однак за його особисті кошти, а тому ці об`єкти не є спільною власністю подружжя і поділу не підлягають. Вказує, що 12 жовтня 2006 року продав ПП «ТЕОЛА-ПЛЮС» належні йому на праві власності нежитлові будівлі, отримавши від продажу кошти на загальну суму, еквівалентну 906 197,42 доларів США. Ці кошти були його особистою приватною власністю, оскільки були ним отримані від продажу власного нерухомого майна до укладення шлюбу із ОСОБА_3 . Вказані кошти частково були розміщені на зберігання в індивідуальному банківському сейфі у ПАТ «УкрСиббанк», внесені на банківські рахунки надані у позику фізичним та юридичним особам, за деяку частину коштів було придбано рухоме майно, яке надалі було використане для придбання частини спірного майна. Стверджує, що за домовленістю сторін, об`єкти, які придбані ним ( ОСОБА_5 ) за час шлюбу за особисті кошти, зареєстровані безпосередньо на його ім`я, а ті, які придбані за спільні кошти подружжя та були спільною сумісною власністю - на ім`я ОСОБА_3 . Просить задовольнити його позов.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2020 рокувідмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя таких об`єктів: квартири загальною площею 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири загальною площею 83,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири загальною площею 83,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; місця для паркування загальною площею 16 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартири загальною площею 64,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартири загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартири загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартири загальною площею 45,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 .
Задоволено частково вимогу про визнання об`єктами спільної сумісної власності та поділ майна подружжя щодо таких об`єктів: квартири загальною площею 83,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення під літерою VII (технічний поверх) загальною площею 6,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою ХІ' (технічний поверх) загальною площею 39,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою I (технічний поверх) загальною площею 43 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою I' (технічний поверх) загальною площею 41,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою XVIII'(технічний поверх) загальною площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою VIIІ (технічний поверх) загальною площею 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою XI (технічний поверх) загальною площею 40,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлового приміщення під літерою ХХ загальною площею 42,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою ІІ загальною площею 23 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою VI загальною площею 17 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою XІХ загальною площею 42,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення під літерою XII (технічний поверх) загальною площею 17 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; квартири загальною площею 64,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 ; квартири загальною площею 104,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 ; житлового будинку загальною площею 181,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 ; нежитлове приміщення під літерою VІІ площею 26,80 кв.м та під літерою VІІІ площею 19,10 кв.м, загальною площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення загальною площею 2,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; приміщення адмінкорпусу під літерою А-2 загальною площею 424,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ; приміщення прохідної під літерою О-2, загальною площею 54,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 .
Визнано ці об`єкти спільною сумісною власністю подружжя та проведено їх поділ шляхом визнання за сторонами по 1/2 ідеальній частці у праві власності на них.
Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_5 в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя таких об`єктів: нежитлого приміщення під літерою XIV площа 19,10 кв.м та під літерою XV площа 26,80 кв.м, загальною площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлового приміщення під літерою X площею 37,90 кв.м та під літерою XІІІ площею 26,70 кв.м, загальною площею 64,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ;
Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в частині визнання об`єктами права спільної сумісної власності нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_17 та стягнення компенсації частки їх вартості.
Зустрічний позов задоволено. Ухвалено визнати об`єктами права особистої приватної власності ОСОБА_5 : квартиру загальною площею 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 83,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 83,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; місце для паркування загальною площею 16 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартиру загальною площею 45,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 .
Проведено розподіл судових витрат.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на доводи своєї позовної заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Встановлено, що 23 жовтня 2009 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 .
Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син сторін - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився їх син - ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 .
За час перебування сторін у шлюбі на ім`я ОСОБА_3 зареєстровано 22 об`єкти нерухомого майна, на ім`я ОСОБА_5 - 10 об`єктів.
Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Встановлено, що 12 жовтня 2006 року ОСОБА_5 продав ПП «ТЕОЛА-ПЛЮС» належну йому на праві власності будівлю (склад цементу) загальною площею 258,3 кв.м, позначену на плані під літерами «И-1», «И'-1», «И''-1», що знаходиться у АДРЕСА_15 , за ціною 1 743 975 грн. Це підтверджується договором купівлі-продажу будівлі від 12 жовтня 2006 року.
Відповідно до курсу НБУ станом на 12 жовтня 2006 сума отриманих за договором коштів в еквіваленті становила 345 341,58 доларів США.
12 жовтня 2006 року ОСОБА_5 продав ПП «ТЕОЛА-ПЛЮС» належну йому на праві власності будівлю компресорної загальною площею 266,8 кв.м, цегляну, позначену на плані під літерами «Ж-1», «Ж'-1», що знаходиться у АДРЕСА_15 , за ціною 1 688 412 грн., що за офіційним курсом НБУ становило 334 339,01 доларів США. Це стверджується договором купівлі-продажу будівлі від 12 грудня 2006 року.
12 жовтня 2006 року ОСОБА_5 продав ПП «ТЕОЛА-ПЛЮС» належну йому на праві власності будівлю (склад солі) загальною площею 175,0 кв.м, цегляну, позначену на плані літерами «З-1», «З'-1», що знаходиться у АДРЕСА_15 за ціною 1 143 910 грн, що за офіційним курсом становило 226 516,83 доларів США. Це стверджується договором купівлі-продажу будівлі від 12 жовтня 2006 року.
З матеріалів справи вбачається, що до укладення шлюбу від продажу свого особистого майна ОСОБА_5 отримав кошти у сумі, еквівалентній 906 197,42 доларів США, які були його особистою приватною власністю.
Договором безпроцентної грошової позики №1 від 18 березня 2009 року ОСОБА_5 за рахунок особистих коштів та до часу реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 надав ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» позику у сумі 1 500 000 грн. 
Станом на 11 листопада 2014 року зазначена заборгованість продовжувала існувати, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс», підписаним правонаступником товариства - ТзОВ «Стильбуд».
12 листопада 2014 року, з метою погашення заборгованості за договором безпроцентної грошової позики від 18 березня 2009 року між ГУ МВС України у Львівській області, ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс», ОСОБА_5 , Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» та ПП «ЖБК «РІЕЛ» укладено додаткову угоду №1 до договору від 20 грудня 2007 року «Про будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків у АДРЕСА_18 » та договору від 15 серпня 2011 року «Про зміни до договору про будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків у АДРЕСА_18 від 17 січня 2008 року». 
За умовами цієї угоди передано ОСОБА_5 усі права та обов`язки ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» за договором від 15 серпня 2011 року. 
ПП «ЖБК «РІЕЛ» зобов`язалося на виконання п. 2.5 договору від 15 серпня 2011 року протягом місяця передати ОСОБА_5 приміщення площею 175,5 кв.м в житлових будинках за різними адресами у м. Львові.
12 листопада 2014 року між ПП «ЖБК «РІЕЛ» та ОСОБА_5 укладена угода до додаткової угоди №1 від 12 листопада 2014 року до договору від 15 серпня 2011 року «Про зміни до договору про будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків у АДРЕСА_18 » від 17 січня 2008 року. За умовами цієї угоди на виконання ПП «ЖБК «РІЕЛ» перед ОСОБА_5 обов`язку по передачі приміщень, визначених у п. 7 додаткової угоди №1, підприємство відступило ОСОБА_5 свої майнові права довірителя у фонді (фондах) фінансування будівництва житлового (житлових) будинку (будинків) стосовно квартир: 2-х кімнатна квартира загальною площею 64,1 кв.м, проектний номер АДРЕСА_19 ; 2-х кімнатна квартира загальною площею 65 кв.м, проектний номер АДРЕСА_20 ; 1 кімнатна квартира, загальною площею 46,4 кв.м, проектний номер АДРЕСА_21 .
Надалі на підставі цієї угоди за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на вказані квартири.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 набув майнові права на квартири, а згодом і право власності на них за рахунок права вимоги до ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс», яке виникло із договору безпроцентної грошової позики №1 від 18 березня 2009 року, за яким було надано товариству позику у розмірі 1 500 000 грн. за рахунок власних коштів ОСОБА_5 . 
На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зазначені квартири придбані за особисті кошти ОСОБА_5 та повинні бути визнані його особистою приватною власністю.
1 грудня 2016 року ОСОБА_5 уклав із ЖБК «Яцкова» кооперативний договір № 003/20а/17. За умовами цього договору кооператив закріпив за ОСОБА_5 пай у пайовому фонді кооперативу, який складається з кваритири у багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_22 , визначений згідно із реєстром паїв кооперативу ідентифікаційним кодом - 66, з проектними характеристиками: кількість кімнат - 2, загальна площа - 79,2 кв.м, ОСОБА_5 (пайовик) зобов`язався внести пайові внески у встановленому розмірі і порядку на умовах цього договору.
Встановлено, що на виконання свого обов`язку за договором № 003/20а/17, кооператив передав пайовику квартиру, яка розташована на 3-му поверсі під № 17 загальною площею 79,2 кв.м в житловому будинку АДРЕСА_22 загальною вартістю 356 400 грн., що підтверджується актом приймання-передачі квартири, № 001/20а/17 від 24 грудня 2016 року.
На виконання свого обов`язку за вказаним договором пайовик за актом приймання-передачі майна передав, а кооператив прийняв будівельні матеріали на суму 356 400 грн. 
1 грудня 2016 року ОСОБА_5 проведено повний розрахунок за пай.
Встановлено, що будівельні матеріали на загальну суму 356 400 грн. придбані ОСОБА_5 у ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ-Будмаркет» ще 4 червня 2009 року (до реєстрації шлюбу) за особисті кошти, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000042 від 4 червня 2009 року.
Суд прийшов до вірного висновку, що квартира АДРЕСА_23 є особистою приватною власністю ОСОБА_5 , оскільки придбана за рахунок майна, яке було його особистою приватною власністю.
На підставі договорів купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2013 року ОСОБА_5 придбано квартири: АДРЕСА_24 та АДРЕСА_25 . Квартири придбані за 318 820 грн. та 318 440 грн.
Встановлено, що 24 жовтня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у позику позичальнику кошти у сумі 800 000 грн.
На зворотній стороні договору наявні рукописні записи від імені позикодавця про повернення коштів, згідно з якими ОСОБА_9 повернуто ОСОБА_5 700 000 грн. 12 грудня 2013 року, та 100 000 грн. - 30 грудня 2013 року.
Є встановленим, що квартири АДРЕСА_24 та АДРЕСА_25 придбані ОСОБА_5 за кошти, які належали йому до шлюбу та були його особистою приватною власністю, знаходилися у позичальника ОСОБА_9 та були повернуті перед придбанням квартир. Ці квартири судом першої інстанції вірно визнано особистою приватною власністю ОСОБА_5 .
2 лютого 2012 року між ОСОБА_5 та ЖБК «Яцкова» укладено кооперативний договір № 07/43, за умовами якого кооператив закріпив за пайовиком пай у пайовому фонді кооперативу, який складається з кваритири у багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_22 , визначений згідно із реєстром паїв кооперативу ідентифікаційним кодом - 7, з проектними характеристиками: кількість кімнат - 2, загальна площа - 68,93 кв.м; пайовик зобов`язався внести пайові внески у встановленому розмірі і порядку на умовах даного договору.
Згідно з довідкою № 001/20а/43 від 7 листопада 2016 року та довідкою (випискою) ОСОБА_5 повністю сплачено пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_26 в сумі 187 967 грн. Актом 07/43 від 24 грудня 2016 року підтверджується передання кооперативом пайовику зазначеної квартири.
Згідно із розпискою від 15 грудня 2006 року ОСОБА_10 позичив у ОСОБА_5 кошти у сумі 100 000 доларів США та зобов`язався повернути по вимозі.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вказана квартира придбана ОСОБА_5 за кошти, які належали йому до шлюбу та були його особистою приватною власністю, знаходилися у позичальника ОСОБА_10 та були повернуті перед придбанням квартир, а тому ці квартири суд визнав особистою приватною власністю позивача.
Крім того, за особисті кошти ОСОБА_5 придбано і місце для паркування загальною площею 16 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .
Встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі, однак за особисті кошти ОСОБА_5 було придбано: квартиру загальною площею 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 83,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 83,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; місце для паркування загальною площею 16 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартиру загальною площею 45,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , які є його особистою приватною власністю.
Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вовком Т.Р., ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_11 купив нежитлове приміщення, номер Х площею 37,90 кв.м та номер ХІІІ, площею 26,70 кв.м, загальною площею 64,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_14 . 
Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вовком Т.Р., ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_12 купила нежитлове приміщення, номер ХІV площею 19,10 кв.м та номер НОМЕР_4 , площею 26,80 кв.м, загальною площею 45,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_14 .
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що дані нежитлові приміщення під час перебування сторін у шлюбі були відчужені на користь третіх осіб, тому відсутні підстави для визнання їх об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та проведення їх поділу.
Суд прийшов до висновку, що 4 січня 2019 року нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_16 відчужені на користь третіх осіб в інтересах сім`ї. Тому ці об`єкти не можуть бути визнані об`єктами спільної сумісної власності подружжя 
Згідно заяви ОСОБА_3 від 13 вересня 2018 року вбачається, що вона надала згоду ОСОБА_5 на продаж ним нежитлових приміщень загальною площею 563,2 кв.м та 532,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_16 та укладення ним відповідних договорів за ціну та на умовах, визначених на його власний розсуд. При цьому ОСОБА_3 в заяві ствердила, що попередні договори, договори купівлі-продажу, з якими вона ознайомлена, укладаються її чоловіком в інтересах сім`ї на умовах, які вони попередньо обговорили та вважають вигідними для них та укладення договорів відповідає їх спільному волевиявленню.
Згідно з п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відчужене одним із подружжя майно або його вартість може бути враховане при поділі, якщо буде встановлено, що один із подружжя здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його. При цьому тягар доказування таких обставин покладається на того з подружжя, який вказує на відчуження майна не в інтересах сім`ї.
ОСОБА_3 не надано доказів того, що ОСОБА_5 використав кошти від продажу нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_16 не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав їх.
Згідно із ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Є встановленим, що ОСОБА_3 з позовом про стягнення аліментів до ОСОБА_5 не зверталася, оскільки кошти на потреби дітей надає ОСОБА_5 . Однак вважає, що такі кошти надаються ОСОБА_5 за рахунок їх спільного майна, яке є предметом поділу. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 добровільно надаються кошти на утримання дітей сторін у розмірі, який є достатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідачем також добровільно надається утримання ОСОБА_3 . 
На підставі встановленого, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя і все майно, визнане судом об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підлягає поділу в рівних частках.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно із п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають   застосовувати   положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
При поділі майна сторін, яке є їх спільною сумісною власністю, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не доведено неподільності спірних об`єктів; припинення права на частку відповідача у перелічених об`єктах; не подано належних та допустимих доказів реальної вартості спірних об`єктів. 
З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу   ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 18 серпня 2020 року.

Головуючий 
Судді