ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020                                    місто Дніпро                           Справа №  904/4672/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Орєшкіної Е.В. (доповідач), 
суддів Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 (повний текст складений 03.02.2020, суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/4672/19
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя 
до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
про стягнення 176 556,96 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на свою користь 176 556,96 грн. штрафу за прострочення доставки вантажів.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 у справі №904/4672/19 позов задоволено частково: з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" стягнуто 105 185,89 грн. штрафу за прострочення доставки вантажу та       1 577,79 грн. витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено. 
Рішення місцевого господарського суду мотивоване правомірністю заявленого штрафу за прострочення доставки вантажів за залізничними накладними                       №№ 40670580, 40670606, 40836629, 41064940, 41190729, 41190737, 42204214, 42204222, 42583831, 42583856, 42814640, 42363655, 40896144, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 40948234, 40948283, 40948226, 40948267, 41042870, 40905531, 41486390, 41489618, 41528811, 41534629, 41766429, 44095081, 44163731, 44443604, 44519783, 44519809, 44653368, 43429182, 43487701, 45518842, 46654281, 46955977, 47158092, 47139126, 45444536.
Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем за залізничними накладними №№ 40836629, 46654281, 40896144, 42814640, 40948283, 41766429, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948226, 40948234, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 41486390, 41489618, 43487701 не врахована затримка вантажів на шляху прямування не з вини залізниці відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, про що є відмітка у графі 49 накладних, а саме – про збільшення терміну доставки. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, тому позовні вимоги про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 105 185,89 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; у позовних вимогах про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 71 371,07 грн. (в частині доставки вантажу з урахуванням збільшення терміну доставки) необхідно відмовити.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" подало апеляційну скаргу, в якій просить Центральний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 у справі №904/4672/19 в частині відмови у задоволенні  вимог позивача про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу у сумі 71 371,07 грн. та судового збору у сумі 1 070,56 грн.; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" судовий збір у сумі 3 972,54 грн. та витрати на професійну правничу допомогу; розглянути справу з повідомленням (викликом) сторін. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не враховані доводи позивача щодо правильності нарахування штрафу за залізничними накладними №40836629 у сумі 27 643,05 грн. та №46654281 у сумі 1 735,02 грн., а саме враховані безпідставні доводи відповідача про завищення суми провізної плати, що є похідним у визначенні розміру штрафу. Апелянт посилається на те, що відповідач самостійно без погодження з позивачем внутрішнім документом "Перелік кодів плат, зборів, штрафів та інших надходжень" вирішив вносити до залізничних накладних плату до різних трьох граф, між тим, хоч розмір провізної плати і зазначений у трьох графах (31, 36, 37), вказане не може бути підставою для зменшення розміру штрафу. 
Апелянт не погоджується також із висновками місцевого господарського суду про неправильність нарахування позивачем штрафу за залізничними накладними              №№ 42814640, 40896144, 40948283, 41766429, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948226, 40948234, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 41486390, 41489618, 43487701, оскільки в графі 49 вказаних накладних не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу; відмітки не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка, відсутні календарний штемпель та взагалі не зазначено, на якій станції відбулась затримка; тимчасова перерва в перевезенні вантажів сталась не з вини відправника або одержувача, а здійснена залізницею з власних причин, тому відсутні підстави для збільшення терміну доставки вантажу. Також апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що акти загальної форми, надані відповідачем на підтвердження своїх заперечень, не містять конкретних причин затримки вантажу, тривалості цієї затримки та не підписані працівниками станції, на якій відбулась затримка, не зазначено станцію, не проставлений календарний штемпель. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда  І.М., Кузнецової І.Л.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 у справі №904/4672/19, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження. 
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які  перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами установлено з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України карантин. 
Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"  з 1 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211  "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20 травня 2020 року  №392  "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Відповідно до пункту 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону України №540-IX від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)") під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.
17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX, яким пункт 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в наступній редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
За приписами пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX  від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Матеріалами справи підтверджується, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 12.03.2020 отримало копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2020 про відкриття апеляційного провадження у справі №904/4672/19 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №4900080613941. 
Відзиву на апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до апеляційного господарського суду не надало. 
За приписами  статті 129 Конституції України,  статті 2 Господарського процесуального кодексу України  одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").
Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі    "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").
Враховуючи, що апеляційне провадження відкрите 06.03.2020, відповідач повідомлений належним чином про розгляд апеляційної скарги, строк на подання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону від 18.06.2020 №731-IX закінчився, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 у справі №904/4672/19 за відсутності відзиву на апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". 
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2020 визначено для розгляду справи №904/4672/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.08.2020 справу №904/4672/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В (доповідача), суддів: Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 16.02.2018 між Приватним акціонерним товариством "Запоріжкокс" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", яке змінило назву на  Акціонерне товариство "Українська залізниця" (перевізник) був укладений договір про надання послуг № 10628/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 договору).
Перевезення – це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998  №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі – УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі – КОТІФ) відповідно (пункт 1.2 договору).
Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (пункт 1.3 договору).
Перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього договору (пункт 2.3.2 договору).
Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (пункт 12.1 договору).
На підставі вищезазначеного договору на адресу Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс"  в період квітень-серпень 2019 року на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці надійшли вантажі за залізничними накладними:          №№ 40670580, 40670606, 40836629, 41064940, 41190729, 41190737, 42204214, 42204222, 42583831, 42583856, 42814640, 42363655, 40896144, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 40948234, 40948283, 40948226, 40948267, 41042870, 40905531, 41486390, 41489618, 41528811, 41534629, 41766429, 44095081, 44163731, 44443604, 44519783, 44519809, 44653368, 43429182, 43487701, 45518842, 46654281, 46955977, 47158092, 47139126, 45444536.
Публічне акціонерне товариство "Запоріжкокс" зазначає, що при здійсненні перевезення вантажів за вказаними вище залізничними накладними Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було допущено прострочення доставки вантажів, що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних.
Публічне акціонерне товариство "Запоріжкокс" посилається на допущене Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" прострочення термінів доставки вантажів, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України,  просить суд стягнути штраф у сумі  176 556,96 грн., що і є причиною спору.
Предметом спору є стягнення  штрафу за прострочення доставки вантажів у сумі 176 556,96 грн.
Згідно зі статтею 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу  України).
Підпунктом 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі – Статут залізниць України) визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту залізниць України). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту залізниць України).
Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503, а також статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). 
Накладна, згідно з вказаними Правилами, може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Згідно зі статтею 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на  станцію  призначення у цілості та  збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в  накладній, а  одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу  за  прострочення  в доставці вантажу.
За приписом частини першої статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. 
Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (положення аналогічного змісту закріплене в п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу).
Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням. Відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.
За змістом пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.
Разом з тим, пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу: на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів.
Згідно з пунктом 2.9 цих Правил у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини  відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Відповідно до пункту 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 18 червня 2011 року №138) (далі - Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.
Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.
Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів визначено порядок оформлення залізничної накладної. Зокрема, графи залізничної накладної повинні містити таку інформацію:
- графа 49 "Відмітки залізниці" – відомості щодо складання актів із зазначенням станції, яка склала акт; причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість затримки (графа заповнюється залізницею);   
- графа 51 "Календарний штемпель прибуття вантажу" - календарний штемпель прибуття вантажу на станцію призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата прибуття (графа заповнюється залізницею);
- графа 52 "Календарний штемпель видачі вантажу" - Календарний штемпель з датою видачі вантажу на станції призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата видачі (графа заповнюється залізницею).
Статтею 130 Статуту залізниць України встановлено, що належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна. 
Згідно з нормами статті 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення. 
Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:
10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;
20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;
30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.
Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.
При цьому, слід зауважити, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2018 у справі №905/64/18.
Приписом статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.
Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.
Матеріалами справи підтверджується, що у квітні-серпні 2019 року на адресу Публічне акціонерне товариство "Запоріжкокс" (одержувача) надійшли вантажі (в тому числі порожні вагони, що перевозяться на власних осях) за залізничними накладними №№ 40670580, 40670606, 40836629, 41064940, 41190729, 41190737, 42204214, 42204222, 42583831, 42583856, 42814640, 42363655, 40896144, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 40948234, 40948283, 40948226, 40948267, 41042870, 40905531, 41486390, 41489618, 41528811, 41534629, 41766429, 44095081, 44163731, 44443604, 44519783, 44519809, 44653368, 43429182, 43487701, 45518842, 46654281, 46955977, 47158092, 47139126, 45444536.
Календарними штемпелями на зазначених вище накладних підтверджується, що вантажі доставлено одержувачу із порушенням встановлених термінів доставки, які визначені в статті 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.
Приватним акціонерним товариством "Запоріжкокс" дотримано вимоги статті 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (пункт "д" абзацу 2 статті 134 Статуту залізниць України).
Дослідивши розрахунок штрафу, здійснений Приватним акціонерним товариством "Запоріжкокс", місцевий господарський суд  визнав його правильним в частині нарахування штрафу за прострочення доставки вантажів за залізничними накладними №№ 40670580, 40670606, 40836629, 41064940, 41190729, 41190737, 42204214, 42204222, 42583831, 42583856, 42814640, 42363655, 40896144, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 40948234, 40948283, 40948226, 40948267, 41042870, 40905531, 41486390, 41489618, 41528811, 41534629, 41766429, 44095081, 44163731, 44443604, 44519783, 44519809, 44653368, 43429182, 43487701, 45518842, 46654281, 46955977, 47158092, 47139126, 45444536.
При цьому, місцевий господарський суд погодився із доводами відповідача, що штраф за залізничними накладними №№ 40836629, 46654281, 40896144, 42814640, 40948283, 41766429, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948226, 40948234, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 41486390, 41489618, 43487701 позивачем розраховано без врахування затримки вантажів на шляху прямування не з вини залізниці, про що є відмітка у графі 49 накладних, а саме – про збільшення терміну доставки. 
Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. 
Згідно з пунктом 3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала. 
Місцевий господарський суд дійшов до висновку про безпідставність нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажів за залізничними накладними №№ 40896144, 42814640, 40948283, 41766429, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948226, 40948234, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 41486390, 41489618, 43487701 у зв`язку зі збільшенням терміну доставки згідно з пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, що підтверджується актами загальної форми ГУ-23 №2558 від 23.07.2019 №1635 від 22.06.2019, №2683 від 27.07.2019, №2513 від 21.07.2019, №2596 від 25.07.2019, №3085 від 11.08.2019 станції Помічна; №2569 від 16.08.2019 станції Кропивницький; від 17.08.2019 №7989, від 12.08.2019 №7462, від 12.08.2019 №7461, від 10.08.2019 № 7354 станції Знам`янка (тимчасова перерва в перевезенні не з вини залізниці), про що зазначено в графі 49 накладних.
Відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення  термін доставки збільшується на термін:
виконання митних та інших адміністративних правил;
тимчасової перерви  в  перевезенні,  яка  трапилася не з вини залізниці;
необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;
вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапились з вини відправника;
інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.
Про причини  затримки  вантажу,  які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки  повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Водночас слід відзначити, що перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил, не є вичерпним.
Відповідно до пункту 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Згідно з пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.
Отже, вищевказані норми покладають обов`язок на відповідача у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин, та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.
Апеляційний господарський суд зазначає, що необхідною передумовою для правомірного перерахунку штрафу    з урахуванням приписів пункту 2.9. Правил та статті 116 Статуту залізниць України є акти загальної форми, в тому числі у розрізі спірних накладних та відповідності їх (актів загальної форми) Правилам складання актів.
Водночас, виходячи із приписів Правил складання актів, наявність відмітки у накладній не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці.
Відповідно до статей 13, 74, 75 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Апеляційний господарський суд враховує, що наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19.
Між тим, в актах загальної форми ГУ-23 №2558 від 23.07.2019 №1635 від 22.06.2019, №2683 від 27.07.2019, №2513 від 21.07.2019, №2596 від 25.07.2019, №3085 від 11.08.2019 станції Помічна; №2569 від 16.08.2019 станції Кропивницький; від 17.08.2019 №7989, від 12.08.2019 №7462, від 12.08.2019 №7461, від 10.08.2019 №7354 станції Знам`янка зазначено, що затримка відбулася у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезенні не з вини залізниці, з вини вантажовласника. 
При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що вказані акти загальної форми містять назву станції, на якій здійснено затримання вантажу, перелік осіб, які їх підписали, дату складення. Також, апеляційний господарський суд враховує, що поряд із копіями актів загальної форми, які заповнені "від руки" відповідачем також надані копії актів загальної форми, надруковані в АРМ, про що безпосередньо зазначено на таких копіях, що спростовує доводи апелянта про неналежність актів загальної форми.  
Також матеріалами справи підтверджується, що у графі 49 залізничних накладних №№ 40896144, 42814640, 40948283, 41766429, 40855652, 40865925, 40905549, 40905556, 40905564, 40905572, 40948218, 40948226, 40948234, 40948242, 40948259, 40948275, 40948291, 40948309, 40948317, 41486390, 41489618, 43487701 міститься відмітка про збільшення терміну доставки згідно з пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів із зазначенням актів загальної форми ГУ-23 №2558 від 23.07.2019 №1635 від 22.06.2019, №2683 від 27.07.2019, №2513 від 21.07.2019, №2596 від 25.07.2019, №3085 від 11.08.2019, №2569 від 16.08.2019; від 17.08.2019 №7989, від 12.08.2019 №7462, від 12.08.2019 №7461, від 10.08.2019 №7354. 
За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого господарського суду про неврахування позивачем затримки вантажів на шляху прямування не з вини залізниці відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, про що є відмітка у графі 49 накладних, а саме – про збільшення терміну доставки. 
Апеляційний господарський суд також відхиляє доводи апелянта про правильність нарахування штрафу за залізничними накладними №40836629 у сумі 27 643,05 грн. та №46654281 у сумі 1 735,02 грн., а саме врахування, на думку апелянта,  безпідставних доводів відповідача про завищення суми провізної плати, що є похідним у визначенні розміру штрафу.
Так, приписами частини 1  статті 916 Цивільного кодексу України  визначено, що за перевезення вантажу стягується  провізна плата  у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено  законом або  іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 статті 307 Господарського кодексу України встановлено обов`язок вантажовідправника сплатити перевізнику за перевезення вантажу встановлену плату. Статтею 311 Господарського кодексу України  передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.
За змістом пунктів 2, 3 Розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.
Пунктами 6, 11 Розділу I Збірника тарифів визначено, що тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті від виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом №4 залізниць України; плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в Розділі II цього Збірника. Для розрахунку плати за перевезення вантажів потрібно визначити належність вагона - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему; при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної для вагонів перевізника та вагонної складових плати (тарифу), що передбачено підпунктом 1.1.5. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів. Після встановлення номера тарифної схеми, що відповідає даному виду відправки та перевезенню, необхідно звернутись до таблиць Розділу IV цього Збірника, в яких наведені базові ставки плати за перевезення відповідно до відстані перевезення (підпункт 1.1.11. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів).
Отже, законодавцем передбачено встановлення державних регульованих тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, що зумовлює визначення плати за перевезення вантажу залізницею із застосуванням тарифних схем, що встановлені Розділом IV Ставки плати за перевезення Збірника тарифів на перевезення вантажів.
Пунктом 1.2. Розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а, відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.
Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.
За змістом пункту 3 Розділу I Збірника тарифів вбачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в Розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 Розділу I Збірника тарифів).
Отже, Статутом залізниць України та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як "провізна плата" за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також "інші платежі", які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.
Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Додатком №1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів. Так, до накладної залізницею-перевізником вносяться відомості щодо провізної плати (графа 31), плати за проїзд провідника (графа 32), плати за охорону вантажу залізницею (графа 33), інших платежів, сплачених на станції відправлення (графи 35, 36, 37), а також усього суми платежів, сплачених відправником (графа 34).
Відтак, у графі 34 залізничної накладної відображається загальна сума платежів, сплачених відправником на користь залізниці та зазначених у графах 31-33, 35-37 такого перевізного документа, в тому числі провізної плати, як плати за перевезення, та зборів за роботи і послуги, надані залізницею під час перевезення вантажу.
Законодавцем розмежовано поняття "провізна плата", яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та "інші платежі", що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.
При укладенні 16.02.2018 договору №10628/ЦТЛ-2018 сторони спору в пункті 3.2. договору погодили вартість послуг перевезення вантажу залізницею та визначили його складові як  плату за перевезення навантаженого вагону перевізника  (визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника);  компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника  (визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору);  плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.
На думку апелянта,  пункт 3.2. договору визначає складові розміру плати за перевезення вантажу залізницею, яку позивач зобов`язався сплатити відповідачу за надання послуг з перевезення обумовленого в спірному договорі вантажу до станцій призначення; тому саме від суми вартості перевезення, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної в пунктах 34 залізничних накладних, на підставі яких здійснювалося перевезення вантажу до пунктів призначення, слід обчислювати розмір штрафу за прострочення відповідача-залізниці у доставці вантажу позивачу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України.
Між тим, пунктом 116 Статуту залізниць України визначено шкалу розрахунку штрафу, що підлягає до сплати залізницею одержувачу вантажу за порушення термінів його доставки, розмір якого залежить від кількості прострочених діб доставки вантажу та розраховується у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, сплаченої відправником на користь залізниці-перевізника.
Тобто, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється, виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 Господарського кодексу України, пунктів 6, 23 Статуту залізниць України, пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів.
Водночас, погоджена сторонами спору в пункті 3.2. договору №10628/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018 вартість послуги перевезення, до якої поряд з тарифом на перевезення (провізною платою) включено збори за надання залізницею послуг і виконання робіт, пов`язаних з перевезенням вантажів (зокрема, плату за користування вагонами перевізника), не є провізною платою в розумінні частини 1 статті 916 Цивільного кодексу України, частин 1, 5 статті 307 Господарського кодексу України та пунктів 2, 3 Розділу I, пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України.
Колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 21.02.2020 у справі №910/1524/19 зауважила, що державне регулювання тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, як провізної плати, та додаткових зборів за надання залізницею послуг і виконання робіт, пов`язаних з перевезенням вантажів, має нормативне обмеження сторін правовідносин з перевезення вантажу залізницею, що займає монопольне становище на ринку таких послуг, щодо вільного визначення у договірному порядку вартості послуги з перевезення вантажу. Договір, укладений між сторонами спору щодо перевезення вантажу залізницею, не може змінити базові тарифні ставки провізної плати, а його сторони при визначенні вартості перевезення вантажу мають керуватися приписами статей 307, 311 Господарського кодексу України та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317.
Приписами пункту 116 Статуту залізниць України встановлено відповідальність лише за несвоєчасну доставку вантажів, за перевезення яких в залежності від відстані між станцією відправлення та станцією призначення встановлюється провізна плата як тариф за перевезення вантажів, та не передбачено відповідальності у вигляді штрафу за порушення залізницею зобов`язань щодо виконання робіт та надання інших послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, за які залізницею справляються додаткові збори; тому зарахування до провізної плати при обчисленні суми штрафу за прострочення у доставці вантажу вартості інших послуг і робіт залізниці, пов`язаних з доставкою вантажу до пункту призначення, є безпідставним та суперечить правовій природі порушеного залізницею зобов`язання з перевезення.
З огляду на правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені в пунктах 21-29 мотивувальної частини постанови від 21.02.2020 у справі №910/1524/19 щодо розмежування понять "провізна плата" та "інші платежі" як різновиди платежів, що сплачуються відправником на користь залізниці та відображаються у відповідних графах (31-33, 35-37) залізничної накладної, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правових позицій Верховного Суду у постановах від 27.02.2019 у справі №910/9765/18, від 09.09.2019 у справі №910/14170/18 та від 12.09.2019 у справі №910/10427/18 щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, виходячи  із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та  відображеної у графі 34 залізничної накладної, та зауважує на необхідності здійснення розрахунків штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.
Оскільки об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 21.02.2020 у справі №910/1524/19 відступила від правових позицій Верховного Суду в постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18, апеляційний господарський суд відхиляє посилання апелянта на правові висновки вказаної постанови. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 у справі №904/4672/19 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 у справі №904/4672/19 залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс". 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складений – 18.08.2020.

Головуючий суддя                                                                            Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                    І.Л. Кузнецова    

Суддя                                                                                                    І.М. Кощеєв