П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  286/1116/20 
                                                                             Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гришковець А.Л.  
                                                                             Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
23 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Совгири Д. І. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ткач В.В., 
представника позивача - Налапки Миколи Миколайовича

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 29 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції в Житомирській області в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області з позовною заявою до Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції в Житомирській області в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якій просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області стосовно не повернення належного йому та його дружині - ОСОБА_2 легкового автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo», державний номер НОМЕР_1 ; зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Житомирській області повернути ОСОБА_1 належний йому та його дружині легковий автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Polo», державний номер НОМЕР_1 , а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, мотивуючи тим, що відповідачем незаконно не повертається автомобіль, який був вилучений співробітниками поліції.
Ухвалою судді Овруцького районного суду від 29 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У справі, що розглядається, предметом спору є протиправність дій працівників поліції щодо неповернення автомобіля власнику вилученого в межах кримінального провадження.
Згідно зі  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності  Конституцією  чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
За визначенням пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 19 КАС України  юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Зміст позовної заяви свідчить, що позивач просить зобов`язати уповноважених осіб Головного управління національної поліції в Житомирській області вчинити певні дії в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 12018060250000675 від 13.11.2018 року.
Згідно із частиною першою статті 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.
Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч.1 ст.5 КПК України).
Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінального процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.
Частиною 1 статті 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Відповідно до ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Як зазначено позивачем в позовній заяві, 13 листопада 2018 року заступником керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області Маньківським В.І., за участі працівників Овруцького відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, було проведено огляд місця події, під час якого вилучено належний йому та його дружині - ОСОБА_2 , легковий автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Polo», державний номер НОМЕР_1 , який було поміщено на штрафний майданчик Овруцького відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.
Із долучених до позовної заяви документів вбачається, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира Маслак В.П. від 19.12.2018 року в задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС слідчого відділу Управління СБУ України в Житомирській області Турлій О.В. про арешт майна (автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» державний номер НОМЕР_1 ) по кримінальному провадженню №12018060250000675 від 13.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовлено, оскільки слідчим порушено строки, встановлені ч.5 ст.171 КПК України.
Частиною 3 статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
21.11.2019 дружина позивача звернулася до Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області з заявою повернути їй вилучений автомобіль марки «Wolkswagen» моделі «Polo» державний номер НОМЕР_1 , але начальник слідчого відділення Петро Бородій відмовив повернути автомобіль, посилаючись на те, що слідче відділення Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області не здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018060250000675 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Wolkswagen» моделі «Polo» державний номер НОМЕР_1 , а тому орган досудового розслідування Овруцького відділення поліції не вправі приймати процесуальні рішення у цьому кримінальному провадженні. Тому рекомендовано з даного приводу звернутися до органу, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а саме до Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницький.
Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Колегія суддів зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справи за основу береться суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, суть заявлених вимог, характер спірних правовідносин, зміст та юридична природа обставин у справі.
З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що бездіяльність щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу оскаржується у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 29 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  27 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Совгира Д. І.