ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 367/4073/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      07 вересня 2020 року                                                                      м. Київ
              Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
   Головуючого судді:                                                                      Коротких А.Ю.,
   суддів:                                                                                            Сорочка Є.О.,
                                                                                                           Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектора реагування № 2 патрульної поліції Бучанського ВП Стужука Олександра Григоровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
                                                В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до поліцейського сектора реагування № 2 патрульної поліції Бучанського ВП Стужука Олександра Григоровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову від 06.05.2019 року, винесену поліцейський сектора реагування № 2 патрульної поліції Бучанським ВП Стужуком О. Г. про притягнення до ОСОБА_1 до адміністративною відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду,   ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат із Головного управління Національної поліції в Київській області та ухвалити нове судове рішення в частині судових витрат, яким задовольнити вимоги позивача щодо стягнення судових витрат з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (за текстом апеляційної скарги).
Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 07 вересня 2020 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового спору в цій справі є постанова інспектора поліції з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2020 року позов задоволено частково, питання щодо розподілу судових витрат не вирішено.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн.
Зазначені судові витрати складаються з витрат на складання, подання адвокатського запиту, клопотання про витребування доказів, написання та подання адміністративного позову в цій справі, участь у судових засіданнях.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги б/н від 02.01.2020 року з додатком; копію акту про надані юридичні послуги № 1 від 13.05.2019 року; копію акту про надані юридичні послуги № 2 від 07.07.2019 року; копію акту про надані юридичні послуги № 1 від 24.01.2020 року; копію квитанції від 14.05.2019 року; оригінал квитанцій від 17.07.2019 року та від 27.01.2020 року.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 2   статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У пунктах 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно зі   статтею 134 КАС України   витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 1   статті 139 КАС України  передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього   Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем в даній справі є поліцейський сектора реагування № 2 патрульної поліції Бучанського ВП Стужук О. Г. (посадова особа суб`єкта владних повноважень), який безпосередньо проходить службу у Головному управлінні Національної поліції в Київській області.
Відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, понесені позивачем у цій справі судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме Головного управління Національної поліції в Київській області, яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень, посадовою особою якого є відповідач.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 757/52466/18-а.
Згідно з пунктом 3 частини 1   статті 252 КАС України   суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 1   статті 341 КАС України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх      підтвердження      належними доказами.
При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються достатніми та необхідними доказами.
Зазначені квитанції, як первинні документи, відповідають вимогам, встановленим   статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять всі необхідні реквізити, призначення платежу та посилання на відповідний договір.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наданими позивачем доказами підтверджується факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу за подання позову в цій справі та їх розмір.
Разом з тим, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року      у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,   240   цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 243,   250, 268, 272, 286, 308, 310, 317, 319, 321 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2020 року в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати та викласти в наступній редакції: 
«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 8   500 грн.»
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

  Головуючий суддя:                                                                        Коротких А.Ю.

         Судді:                                                                                                 Сорочко Є.О.

                                                                                                                     Чаку Є.В.