ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року 
Київ
справа № 0540/9613/18-а
провадження № К/9901/9883/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року, ухвалене у складі головуючого судді Стойки В. В., та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: Геращенка І. В. (головуючий), Арабей Т. Г., Міронової Г. М. 
І. Суть спору
1. У вересні 2018 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (надалі також ГУНП в Донецькій області, відповідач), у якому просив зобов`язати відповідача виплатити на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 10 квітня по 30 травня 2018 року в розмірі 17255,85 гривень (із розрахунку: середньоденна заробітна плата 338,35 гривень х 51 календарний день).
2. Позов обґрунтований тим, що наказом 10 квітня 2018 року ОСОБА_1 звільнився з органів поліції, проте фактичний розрахунок із ним проведено лише 30 травня 2018 року. Тому позивач уважав, що  в силу вимог статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП) на його користь підлягає сплаті середній заробіток за вказаний період.
3. Відповідач позов не визнав. У відзиві проти позову наголошував на його безпідставності з огляду на те, що у спірних правовідносинах норми статей 116 і 117 КЗпП застосуванню не підлягають, оскільки трудові відносини поліцейських регулюються спеціальним законодавством.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Наказом ГУНП в Донецькій області від 10 квітня 2018 року № 138 о/с позивача звільнено зі служби в поліції.
5. 29 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача із вимогою щодо виплати належних при звільненні сум та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
6. Листом ГУНП в Донецькій області від 27 червня 2018 року № К-112/26/02-2018 позивачеві повідомлено, що ГУНП в Донецькій області є бюджетною плановою організацією та для виплати зазначених коштів при звільненні розрахунок потреби в коштах надається до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України для належного фінансування.
7. Повний розрахунок із позивачем відбувся 30 травня 2018 року шляхом зарахування на картковий рахунок 30820,58 гривень.
8. 6 червня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, зокрема, про виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 10 квітня по 30 травня 2018 року згідно зі статтею 117 КЗпП.
9. Листом ГУНП в Донецькій області від 5 липня 2018 року № Ч-115/26/02-2018 позивачу повідомлено про те, що згідно з пунктом 23 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.
10. Оскільки позивача звільнено 10 квітня 2018 року, він вважав, що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 10 квітня по 30 травня 2018 року на підставі частини першої статті 117 КЗпП, що й зумовило звернення до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
11. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 5 грудня 2018 року позов задовольнив і зобов`язав ГУНП в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 10 квітня 2018 року по 30 травня 2018 року в розмірі 17 255, 85 гривень.
12. Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 6 березня 2019 року скасував рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року в частині задоволення позову за 30 травня 2018 року в сумі 338,35 гривень;
прийняти нову постанову у відповідній частині про відмову у задоволенні позову;
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково;
зобов`язав ГУНП виплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 10 квітня 2018 року по 29 травня 2018 року в сумі 16917,50 гривень із відрахуванням суми обов`язкових податків та зборів.
13. Ухвалюючи такі рішення, суди дійшли висновку про наявність правових підстав для застосування у спірних правовідносинах статей 116, 117 КЗпП.
14. Водночас апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскільки повний розрахунок із позивачем проведено 30 травня 2018 року, останнім днем затримки розрахунку є 29 травня 2018 року.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
15. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.
16. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржувані судові рішення й увалити рішення про відмову в позові.
17. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Нормативне регулювання й оцінка Верховного Суду
18. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
19. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
20. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
21. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
22. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23. Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. 
24. У той же час такі питання врегульовані КЗпП.
25. Так, статтею 47 КЗпП встановлено правило, за яким власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
26. За приписами статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
27. Згідно з статтею 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
28. Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
29. Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
30. Як уже зазначено, позивача звільнено із займаної посади 10 квітня 2018 року, а повний розрахунок із ним проведений 30 травня 2018 року. При цьому відповідно до довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 18 жовтня 2018 року № 586 середньоденне грошове забезпечення позивача складає 338,35 гривень.
31. Отже, апеляційний суд дійшов цілком правильного висновку про наявність підстав для застосування у спірних правовідносинах приписів статей 116, 117 КЗпП і виплати на корить позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме за період з 10 квітня по 29 травня 2018 року (за 50 календарних днів) у сумі 16917,50 гривень.
VІ. Висновки по суті вимог касаційної скарги
32. За таких обставин Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
33. При цьому апеляційний суд правильно обрахував період затримки розрахунку після звільнення позивача й обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
34. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VІI. Судові витрати
35. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.
2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у нескасованій частині та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2019 року у справі № 0540/9613/18-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова