Номер провадження: 22-ц/813/4577/20 
Номер справи місцевого суду: 500/1477/19
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2019 рок(одноособово суддя Пащенко Т.П.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства  Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
28.02.2019 року акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 121 922,87 гривень.
Позов обґрунтовано наступним.
08.07.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Посилаючись на те, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на 31.01.2019 року має місце заборгованість у розмірі 121 922,87 гривень, з яких: 7 876,33 гривень заборгованість за тілом кредиту; 114 046,55 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом у період з 08.07.2011 року по 29.09.2017 року, Банк просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.08.2019 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 876,32 гривень, а також судовий збір у розмірі 124,10 гривень.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги) 
Банк не погодився із заочним рішенням суду від 14.08.2019 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати і задовольнити вимоги Банка в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга представника Банка зазначає: 
Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. Стаття 1054 ЦК України визначає поняття кредитного договору, а відповідно до ст. 49 Закону "Про банки і банківську діяльність" надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тому основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.
Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Прийняття судом вказаного рішення не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави, оскільки важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.
Одночасному врахуванню інтересів обох сторін кредитних правовідносин приділяється особлива увага країнами-членами Європейського Союзу. Сама необхідність плати за користування чужими грошовими коштами в європейських країнах ні в якому разі не заперечується. Наприклад, необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачає ст. 169 Кодексу європейського договірного права - акту міжнародної приватно-правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права. Україна ставить собі за мету набуття повноцінного членства у Європейському Союзі, а оскаржуване оскаржене рішення прямо суперечить і нормам цивільного права України, і європейським правовим нормам, що регулюють функціонування кредитних правовідносин та банківського сектору економіки.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відповідач  ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу. 

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
08.07.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом приєднання ОСОБА_1 до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8). 
Крім того, 08.07.2011 року, ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1 ), як позичальник, підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» НОМЕР_2 до договору SAMLN50000047274234, тобто ознайомився з умовами кредитування з використанням кредитки, яка містить умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків, відповідальність позичальника за порушення умов зобов`язання зі сплатою неустойки, а також сплату комісій (а.с.9).
Банк, на виконання зобов`язання, надав відповідачу кредитні кошти, визначені договором, що не спростовано відповідачем.
За розрахунками Банка станом на 31.01.2019 року має місце заборгованість у розмірі 121 922,87 гривень, з яких: 7 876,33 гривень заборгованість за кредитом; 372 377,39 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 497 гривень заборгованість за пенею та комісією (а.с.5-7).
У позовній заяві представник Банка зазначив, що законодавцем не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом. Тому Банк просить стягнути з відповідача 7 876,33 гривень заборгованості за тілом кредиту і 114 046,55 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом у період з 08.07.2011 року по 29.09.2017 року (а.с. 3,4).
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались. 
Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, відмовляючи Банку у позові в частині стягнення процентів за користування кредитом виходив з того, що відповідач не підписував додані до позовної заяви Тарифи обслуговування кредитних карт, а також Умови та Правила надання банківських послуг, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості (а.с. 60-63).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.  Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.  Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).
Позов Банка про стягнення процентів за користування кредитом підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем, що 08.07.2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву, а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» НОМЕР_2 до договору SAMLN50000047274234, яка зазначає умови кредитування зі сплатою відсотків, сплату комісіє, а також відповідальність позичальника за порушення умов зобов`язання зі сплатою неустойки у вигляді пені та штрафів (а.с. 8,9). 
Довідка зазначає: тип кредитної лінії; пільговий період (55 днів); базову відсоткову ставку за користування кредитом - 2,5 % на місяць (30 % річних); розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір комісії за зняття готівки; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням більш ніж на 30 днів: приклади використання кредитних коштів і реальну процентну ставку на місяць. Відповідно до вказаної Довідки, базова % ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами у звітний період) 7 % від заборгованості, проте не менше 50 грн. на базі залишку заборгованості зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця за звітним.
Наведене  свідчить  про те, що Банк і ОСОБА_1 , під час укладення 08.07.2011 року кредитного договору, погодили істотніумови договору, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитом.
Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що під час підписання 08.07.2011 року Анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, що вбачається з Довідки від 08.07.0.2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду», яка містить умови кредитування зі сплатою відсотків, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові про стягнення заборгованості за відсотками.
Відповідач ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, з 1986 року зареєстрований в АДРЕСА_1 . Поштова кореспонденція, яка направлялась відповідачу судами першої і апеляційної інстанцій, поверталась без вручення відповідачу із зазначенням, що адресат за зазначеною адресою не проживає або адресат відсутній за вказаною адресою місця реєстрації (а.с. 46, 51, 52, 55, 56, 80, 81, 93, 94, 96, 100).
Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст. 130 ч.10, ст. 131 ч.1 ЦПК України).
Розмір заборгованості за кредитом (7 876,33 гривень) і відсотками (114 046,55 гривень), відповідач ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, не спростував.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Апеляційна скарга представника Банка не містить доводів стосовно незаконності або необґрунтованості рішення суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 7 876,33 гривень.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника Банка із посиланням на те, що між Банком і ОСОБА_1 з 08.07.2011 року існують кредитні правовідносини, позичальник був обізнаний щодо умов кредитування та погодився з ними, у тому числі щодо умов сплати процентів за користування кредитним коштами, вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, прийняті до уваги колегією суддів і є підставою для скасування рішення суду з прийняття нового судового рішення.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду) 
Порушене відповідачем право Банка на повернення складової за кредитним договором у вигляді процентів за користування кредитом підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом задоволення позову в цій частині.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч. 1 п.п.1-4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права – ст. ст. 526, 527, 530, 611, 1048, 1054 ЦК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених 
позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Апеляційна скарга Банка підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову Банка про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1 921 гривень (а.с.1) за розгляд справи в суді першої інстанції і у розмірі 2 881,50 гривень (1 921х150%, а.с. 68) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року в частині відмови у позові про стягнення процентів за користування кредитом і в частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору – скасувати.
Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування кредитом – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН № НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 08.07.2011 року по 29.09.2017 року у розмірі 114 046,55 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції і у розмірі 2 881,50 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає.         Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 14.07.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Л.М. Вадовська