ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 
Київ
справа № 820/2898/18
провадження №№ К/9901/8228/19, К/9901/20792/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Кашпур О. В.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційними скаргами адвоката Баранова Тараса Олеговича - представника ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду, ухвалене 16 липня 2018 року у складі головуючого судді Шляхової О. М., постанову Другого апеляційного адміністративного суду, прийняту 26 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Бегунца А. О., Лях О. П., Яковенка М. М., ухвалу Харківського окружного адміністративного суду, постановлену 16 квітня 2019 року у складі головуючого судді Шляхової О. М., та постанову Другого апеляційного адміністративного суду, прийняту 11 червня 2019 року у складі колегії суддів: Григорова А. М., Подобайло З. Г., Бартош Н. С.
І. Суть спору
1. У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області (далі також - КДКА Луганської області), за участю третьої особи - ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнень до позовних вимог та відмови від їх частини, заяви про розподіл судових витрат, просив суд: 
1.1. визнати неправомірною бездіяльність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2; 
1.2. стягнути з відповідача сплачений позивачем по справі судовий збір та стягнути з відповідача по справі витрати на професійну правничу допомогу, здійснені позивачем у зв`язку із розглядом справи у розмірі 31 500 гривень.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що  він звернувся з відповідною скаргою на дії адвоката ОСОБА_2, вважаючи такі дії дисциплінарними проступками. Розгляд його скарги, згідно отриманого ним листа ВКДКА України № 1857 від 15 вересня 2017 року, було доручено відповідачу - кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Луганської області. 
2.1. Позивач зазначає, що відповідач, на порушення встановленого порядку, а саме: вимог статей 38-39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», розглянув скаргу позивача на дії адвоката ОСОБА_2 лише 11 травня 2018 року, коли мав вчинити ці дії ще до 27 жовтня 2017 року. 
2.2. Отже, на думку позивача відповідач вчинив противоправну бездіяльність з приводу розгляду скарги позивача на дії адвоката ОСОБА_2
3. Представник відповідача проти позову заперечував, та зазначив, що скарга позивача на дії адвоката ОСОБА_2 була розглянута та прийняте відповідачем відповідне рішення від 11 травня 2018 року по відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2, за таких обставин відповідач вважає, що позивач в своєму позові не наводить доводів й відповідних їм доказів на підтвердження шкідливості бездіяльності для його прав та інтересів як заінтересованої особи.
4. Крім того, представник позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із клопотанням, в якому просив суд винести додаткове судове рішення по сказаній справі, в якому вирішити питання про розподіл судових витрат у встановленому порядку.
4.1. Обґрунтовуючи  подану заяву зазначав, що судовим  рішенням по даній справі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, в той час як у  матеріалах справи міститься клопотання позивача про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31 500,00 гривень,  що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та витрат по сплаті судового збору у розмірі 704,8 гривень.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
5. Позивачем ОСОБА_1 у серпні 2017 року подано скаргу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області (далі - КДКА Харківської області) з вимогами щодо відкриття дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_2 - секретаря ревізійної комісії адвокатури Харківської області, та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк до одного року.
6. Листом від 06 вересня 2017 року №1268/17 КДКА Харківської області скаргу позивача перенаправила до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України, з метою перерозподілу та направлення її для розгляду до КДКА іншого регіону, відповідно до частини другої статті 66 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, оскільки ОСОБА_2 є секретарем ревізійної комісії адвокатури Харківської області.
7. 22 вересня 2017 року позивач отримав лист Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України №1857 від 15 вересня 2017 року, в якому повідомлялось, що відповідно до пункту 23 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30 серпня 2014 року (далі - Положення про порядок розгляду скарг), скаргу ОСОБА_1 направлено для розгляду до КДКА Луганської області.
8. Позивач зазначає, що тривалий час ним не отримувались будь-які відомості щодо результатів розгляду його скарги. У зв`язку із чим він 10 січня 2018 року звернувся із листом до Голови КДКА Луганської області Воронкіна А. Ф. стосовно надання інформації щодо стану розгляду його заяви або можливого здійснення дисциплінарного провадження щодо адвоката ОСОБА_2 та його результатів. 
8.1. Оскільки відповідей щодо стану розгляду скарги позивачем не отримано, він звернувся до суду з даним позовом.
9. Після відкриття провадження по справі, КДКА Луганської області 11 травня 2018 року розглянуто скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2
10. З копії рішення від 11 травня 2018 року вбачається, що дисциплінарна палата КДКА Луганської області, оцінивши доводи скарги гр. ОСОБА_1 , дослідивши довідку члена дисциплінарної палати Тітової В. Г., складену за результатами перевірки даної скарги, дійшла висновку, що в діях адвоката ОСОБА_2 не вбачаються ознаки порушення статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», частини першої статті 43, частини четвертої статті 45 Правил адвокатської етики, статті 47 Кримінального процесуального кодексу України. Тому палата дійшла до висновку, що підстав для порушення дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 відсутні. 
10.1. На підставі викладеного, керуючись статтею 39 Закону  України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», дисциплінарна палата КДКА Луганської області, вирішила:
«Відмовити гр. ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарного стягнення відносно адвоката ОСОБА_2 (свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1229 видане 13 вересня 2004 року КДКА Харківської області).
Копію даного рішення в триденний строк з дня його прийняття направити гр. ОСОБА_1 і адвокату ОСОБА_2»
11. У зв`язку із розглядом його скарги, позивач ОСОБА_1 зменшив позовні вимоги та просив суд визнати неправомірною бездіяльність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області щодо термінів розгляду скарги на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2, а від позовної вимоги зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Луганської області розглянути скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2 - відмовився.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
12. Харківський окружний адміністративний суду рішенням від 16 липня 2018 року, закрив провадження по справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Луганської області розглянути скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2
12.1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області, за участю третьої особи: адвокат ОСОБА_2, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовив.
13. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що скарга позивача відповідачем по суті розглянута та по ній прийнято рішення, тому підстави для задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо термінів її розгляду відсутні. 
13.1. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не визначений термін проведення перевірки.
14. Другий апеляційний адміністративний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у частині про визнання неправомірною бездіяльності КДКА Луганської області щодо розгляду скарги позивача на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2 однак з інших підстав та мотивів, тому постановою від 26 лютого 2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року змінив в частині відмови у задоволенні  адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - в частині мотивів та підстав для відмови в задоволенні позову.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року - залишив без змін.
14.1. Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з урахуванням вимог Положення про порядок прийняття та розгляду скарг № 120, дисциплінарна палата КДКА Луганської області лише 11 травня 2018 року прийняла рішення про відмову гр. ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарного стягнення стосовно адвоката ОСОБА_2 чим перевищили термін розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката.
14.2. Однак, не зважаючи на те, що в ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції знайшов підтвердження факт порушення термінів розгляду скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2, саме по собі визнання у зв`язку з цим неправомірною бездіяльності відповідача не  поновлює права позивача та не є належним способом захисту прав останнього, тому підстави для задоволення позову відсутні.
15. Водночас Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 16 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року, заяву представника позивача - Баранова Т. О. про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат по цій справі залишив без задоволення.
15.1. Постановляючи таке рішення суд першої інстанції з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції виходив з того, що представником позивача не доведений факт сплати позивачем витрат на правничу допомогу на суму 31 500 гривень. Відтак, у суду відсутня змога встановити дійсний розрахунок понесених позивачем витрат, оскільки представником позивача не надано необхідне коло підтверджуючих доказів для визначення розміру витрат на правничу допомогу адвоката.
15.2. Крім того, питання щодо розподілу судових витрат рішенням від 16 липня 2018 року - вирішено.
15.3. Судом також зазначено, що оскільки в частині заявленого позову провадження по справі закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову, в іншій частині позовних вимог - позивачу відмовлено у їх задоволенні, тому відсутні підстави  для обтяження владного суб`єкта з  відшкодування судових витрат, понесених позивачем під час судового розгляду.
IV. Касаційне оскарження 
16. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, представник позивача подав касаційну скаргу № К/9901/8228/19, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльність КДКА Луганської області щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2 
16.1. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
16.2. В іншій частині позовних вимог - провадження закрити.
17. Крім того, представником позивача подано касаційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року про відмову у прийнятті додаткового судового рішення № К/9901/20792/19, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги про стягнення понесених позивачем судових витрат в повному обсязі.
18. Оскільки касаційні скарги подані на рішення, які постановлені в одній справі, їх вирішено розглядати в одному провадженні.
19. В обґрунтування касаційних скарг представник позивача вказує, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема те що відповідач більше ніж пів року не вчиняв жодних дій щодо розгляду скарги позивача на протиправну поведінку адвоката ОСОБА_2, отже мала місце протиправна поведінка зі сторони суб`єкта владних повноважень щодо позивача, і ця обставина встановлена судами.
19.1. Також представник позивача наполягає, що позивачем було надано до матеріалів справи докази на підтвердження понесених ним судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу, проте суди зробили висновок про недоведеність витрат на професійну правничу допомогу, та відсутності підстав для відшкодування судових витрат, що є протиправним та необґрунтованим.
20. Відповідач і третя особа своїм правом надати відзиви на касаційні скарги не скористались.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
21. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
22. Згідно зі статтею 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
23. Частиною першою статті 341 вказаного Кодексу обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25. Спірні правовідносини, які є предметом розгляду даної справи, врегульовані Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) та Положенням про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року № 120, зі змінами та доповненнями (далі - Положення про порядок прийняття та розгляду скарг № 120).
26. Відповідно до статті 33 Закону № 5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.
27. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.
28. Згідно зі статтею 34 цього Закону підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
29. Дисциплінарним проступком адвоката є: порушення вимог несумісності; порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
30. Відповідно до статті 36 Закону № 5076-VI, право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.
31. Положеннями статті 37 Закону № 5076-VI визначено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; порушення дисциплінарної справи; розгляд дисциплінарної справи; прийняття рішення у дисциплінарній справі.
32. Відповідно до частин першої-другої статті 38 Закону № 5076-VI заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.
33. Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.
34. Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.
35. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, фізичні особи, яким надіслано запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати відповідну інформацію, копії документів.
36. Відмова в наданні інформації на запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.
37. За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.
38. Відповідно до частини третьої статті 38 Закону № 5076-VI заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
39. Згідно пункту 24 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг № 120 Голова дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше трьох днів з дня надходження заяви (скарги) на дії адвоката, доручає одному із членів дисциплінарної палати провести перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі).
40. Відповідно до пунктів 30-31 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг № 120 заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки не пізніше тридцяти днів з дня початку перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Перевищення зазначеного строку допускається виключно у виняткових випадках. 
40.1. За результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше тридцяти днів з дня отримання матеріалів перевірки більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Перевищення зазначеного строку допускається виключно у виняткових випадках.
41. Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
42. Завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому захист прав, свобод та інтересів є похідним, тобто передбачає наявність установленого судом факту їх порушення.
43. Отже, з урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені, невизнані права, свободи чи інтереси такої особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
44. Щодо прийняття додаткового рішення Верховний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
45. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.    
46. З аналізу вищевказаної норми вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
47. Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
48. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
48.1. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
49. Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
50. Частиною першою статті 134 КАС України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
51. Відповідно до положень статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).
52. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).
53. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
54. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
55. У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
VI. Позиція Верховного Суду
56. Надаючи оцінку доводам касаційних скарг, Верховний Суд на підставі встановлених у цій справі обставин справи та наведеного нормативного регулювання спірних правовідносин виходить з наступного.
По суті позовних вимог
57. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України листом № 1857 від 15 вересня 2017 року направила скаргу позивача на дії адвоката ОСОБА_2 до КДКА Луганської області.
58. Однак, в порушення вимог Положення про порядок прийняття та розгляду скарг №  120, дисциплінарна палата КДКА Луганської області лише 11 травня 2018 року прийняла рішення про відмову гр. ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарного стягнення стосовно адвоката ОСОБА_2
59. Отже, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що КДКА Луганської області перевищено термін розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката.
60. Водночас з матеріалів справи вбачається, що рішення за результатом розгляду по суті скарги відповідачем щодо дій адвоката ОСОБА_2 позивачем не оскаржувалось та є чинним, позивач, як зазначалось вище, відмовився від позовної вимоги зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури          Луганської області розглянути скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2
61. Аналізуючи наведене, Верховний суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що не зважаючи на те, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт порушення термінів розгляду скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2, саме по собі визнання у зв`язку з цим неправомірною бездіяльності відповідача не  поновлює права позивача та не є належним способом захисту прав останнього.
62. Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у частині щодо визнання неправомірною бездіяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області щодо розгляду скарги позивача на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2 є правильним, але з підстав та мотивів, викладених вище.
63. Що стосується доводів скаржника про закриття провадження у справі щодо вимоги ОСОБА_1 зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Луганської області розглянути скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2 Верховний Суд зазначає наступне.
64. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Луганської області розглянути скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2
65. Відповідно до положень статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи  або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
66. Так, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року, в порядку статті 253 КАС України, виправлено описку у резолютивній частині скороченого рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року, проголошену у судовому засіданні у цій справі, доповнивши її після слів: «Вирішив», абзацом наступного змісту: 
«Провадження по справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Луганської області розглянути скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2 - закрити.» що відповідає вимогам статті 253 КАС України.
67. Отже судом першої інстанції прийнято відмову позивача від частини позовних вимог, та закрито провадження в частині вимог щодо зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Луганської області розглянути скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії адвоката ОСОБА_2, однак під час виготовлення вступної та резолютивної частин рішення допущено описку яка в подальшому ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року виправлена.
67.1. Тобто питання щодо закриття провадження в частині позовних вимог вирішено.
Щодо прийняття додаткового судового рішення
68. Залишаючи без задоволення заяву представника позивача Баранова Т. О. щодо винесення додаткового судового рішення про розподілу судових витрат, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності підстав для її задоволення.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.
69. Так, частиною другою статті 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
70. Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
71. Отже, з аналізу вищенаведених норм закону, вбачається, що обов`язок з відшкодування судових витрат на користь позивача покладено на суб`єкта владних повноважень лише у випадку задоволення позовних вимог.
72. Як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції питання щодо стягнення з відповідача сплаченого позивачем по справі судового збору у повному обсязі, а також питання стягнення з відповідача по справи витрат на професійну правничу допомогу, здійснені позивачем у розмірі 31 500, 00 гривень розглядалося судом першої інстанції та було вирішено останнім про що було зазначено в мотивувальній частині рішення, що підстави для розподілу відсутні.
73. Верховний Суд зазначає, що Додаткове рішення, в розумінні пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, ухвалюється тільки в тому випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, проте в даному випадку це питання судом першої інстанції вже було вирішено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року.
74. При цьому, Верховним Судом відхиляються доводи касатора про те, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача відносно позивача, однак відмовлено у позові з тих підстав, що єдиний можливий юридичний наслідок для позивача (у вигляді розгляду його скарги) вже наступив (у зв`язку з добровільним задоволенням його відповідачем, однак після звернення до суду), а понесені позивачем у зв`язку з цим судові витрати, стягнення яких гарантується в таких випадках залишено не вирішеним та на користь позивача не присуджено ані сплаченого судового збору ані витрат на професійну правничу допомогу.
74.1. Так, в розумінні пункту 3 частини першої статті 252 КАС України питання щодо судових витрат вирішено по даній справі, а те, що судом апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року було змінено в частині мотивів та підстав для відмови в задоволенні позову судом апеляційної інстанції, а в іншій частині залишено без змін, то питання за наслідками ухвалення в разі наявності підстав мав вирішувати суд апеляційної інстанції (частини шоста статті 139 КАС України), проте це не впливає на сам факт вирішення судом першої інстанції питання щодо судових витрат.
75. Стосовно стягнення 31 500 гривень витрат на правову допомогу, Верховний Суд зазначає наступне.
75.1. Як вбачається з матеріалів справи, і ці обставини були предметом дослідження судами попередніх інстанцій, на підтвердження витрат сплати правової допомоги позивачем надано до матеріалів справи, зокрема: 
- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; 
- договір про надання професійної правничої допомоги, у якому вартість години наданих послуг за договором складає 1500, 00 гривень, додаткову угоду № 1 до Договору БМ від 10 жовтня 2018 року, складену 10 квітня 2018 року, акт виконаних робіт № 1 від 17 червня 2018 року; 
- копії квитанції та меморіального ордеру від 18 червня 2018 року; 
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
77.2. Проте, у наданих документах існують розбіжності, а саме: як вбачається з наданої завіреної належним чином копії договору про надання професійної правничої допомоги б/н, вбачається, що його складено 10 жовтня 2018 року. У той час як додаткова угода до нього складена 10 квітня 2018 року, а акт виконаних робіт № 1 від 17 червня 2018 року. Крім того, з детального опису робіт не вбачається, коли саме цей опис складено, тощо.  
77.3. Між тим, за 21 год. представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31  500 гривень.
77.4. Оскільки представником позивача не надано необхідне коло підтверджуючих доказів для визначення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, у суду відсутня змога встановити дійсний розрахунок понесених позивачем витрат.
78. З урахуванням зазначеного, Верховний Суд дійшов такого висновку: по-перше, питання щодо розподілу судових витрат рішенням від 16 липня 2018 року - вирішено (тому відсутні підстави для прийняття додаткового рішення); по-друге, оскільки в частині заявленого позову провадження по справі закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову, в іншій частині позовних вимог - позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то, на погляд суду, відсутні підстави  для обтяження владного суб`єкта з  відшкодування судових витрат, понесених позивачем під час судового розгляду.
78.1. Тому, заява позивача та його представника щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області судовий збір у повному обсязі та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31 500,00 гривень задоволенню не підлягає.
79. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції що підстави для задоволення позову та прийняття додаткового рішення у справі - відсутні.
80. Доводи ж касаційних скарг не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
81. Отже, висновки судів першої й апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
82. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
83. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційні скарги адвоката Баранова Тараса Олеговича - представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у не зміненій частині, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду про відмову у прийнятті додаткового рішення від 16 квітня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 820/2898/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич
                                                                                                    
          О. В. Кашпур