ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/616/20                                                              Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Рідзель О.А.                                                                                                                                                  Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок і виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 43, 51, 52, 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб”, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”; перерахунок здійснити виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення, у тому числі із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, (надбавки: за кваліфікацію - 5 % посадового окладу; за службу в умовах режимних обмежень - 15 % посадового окладу; за виконання особливо важливих завдань - 65 % сум посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років; премія - 10 %), а також індексації перерахованої пенсії відповідно до ст. 64 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; відповідно до ст.52 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” здійснити виплату пенсії у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018, відповідно до статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати у період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно) 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно) з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.
У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначено, що дії управління є правомірними та відповідають чинному законодавству України, а вимоги позивача є такими, які не підлягають задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, з 17.09.2004 йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; розмір пенсії 86 % грошового забезпечення (за 32 роки вислуги).
Згідно з протоколами перерахунку пенсії, що містяться в пенсійній справі позивача, до 01.01.2018 для обрахунку пенсії позивача бралось грошове забезпечення у складі: посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років (40%), надбавки за кваліфікацію (4%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%), надбавки за особливо важливі завдання (50%), премії (10%).
Відповідно до статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, на підставі довідки від 21.03.2018 №ФР46206 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, виданої Черкаським обласним військовим комісаріатом (а.с. 123), 04 квітня 2018 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, пенсію обчислено у розмірі 70% грошового забезпечення за відповідною посадою.
Перерахунок пенсії здійснено з грошового забезпечення 10470,00 грн., до якого включено: посадовий оклад 5500,00 грн, оклад за військове звання (полковник) 1480,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) 3490,00 грн.; згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 сума підвищення складає: з 01.01.2018 по 31.12.2018 – 2681,55 грн. (50%); з 01.01.2019 по 31.12.2019 – 4022,33 грн. (75%); з 01.01.2020 – 5363,10 грн. (100%); розмір пенсії позивача після здійсненого перерахунку складає 9646 грн. 85 коп.
11.05.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії з 01.01.2018.
Листом відповідача від 23.05.2019 №640/М-10 позивачу роз`яснено, що з 01.01.2018 його пенсію обчислено у розмірі 70% грошового забезпечення, яке за відповідною посадою на 01.03.2018 згідно з довідкою Черкаського обласного військового комісаріата від 21.03.2018 №ФР46206 становить 10470,00 грн. 
10.10.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 86 % сум грошового забезпечення з урахуванням індексації, без зменшення суми підвищення пенсії до 50% і 75% за рахунок розстрочення виплати.
17.10.2019 позивачем подано до відповідача заяву, в якій просив надати пояснення щодо методики перерахунку пенсії з посиланням на норми чинного законодавства.
Листом відповідача від 25.10.2019 №1346/М-10, №1322/М-10 позивача повідомлено, що під час перерахунку його пенсії з 01.01.2018 ГУ ПФУ в Черкаській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії за вислугу років з 86% на 70% сум грошового забезпечення, зменшення підвищення пенсії, неврахування при перерахунку пенсії щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, та індексації, позивач звернувся до суду.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду, що діяв правомірно.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). 
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
На підставі частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (далі - Постанова № 103).
Пунктом 1 Постанови № 103 визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”.
Відповідно до пункту 2 Постанови КМ України № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.
Також, пунктом 6 Постанови КМ України № 103 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 “Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Постанова КМ України № 45), а саме, у Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженому Постановою КМУ № 45, пункт 5 викладено в наступній редакції: “Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням”; додаток 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року.
В подальшому ці судові рішення залишені без змін постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року.
Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Із системного аналізу правових норм вбачається, що до 05.03.2019 Постановою КМ України №103 було визначено складові грошового забезпечення, з урахуванням яких здійснюється обчислення пенсії військовослужбовців, та передбачено поетапність підвищення її розміру.
У період з 2018 року до 05 березня 2019 року Постанова КМ України № 103 була чинною та такою, що підлягала обов`язковому застосуванню в межах спірних правовідносин, оскільки встановлений Кабінетом Міністрів України порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, є обов`язковим для виконання органами державної влади, зокрема відповідачем у справі, який є учасником цих відносин та на якого розповсюджується дія цього нормативно-правового акту, та є обов`язком для виконання.
Перерахунок пенсій у визначеному вище порядку здійснюється органами Пенсійного фонду виключно на підставі довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. 
Після 05.03.2019 позивачем не надано до ГУ ПФУ в Черкаській області такої довідки.
Колегія суддів зауважує, що ГУ ПФУ в Черкаській області не наділено правом самостійно визначати розмір складових грошового забезпечення, зокрема, позивачу, а може лише використовувати відомості, надані державним органом, з якого позивач був звільнений зі служби, в спірному випадку - на підставі довідки Черкаського обласного військового комісаріату.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за кваліфікацію - 5% посадового окладу; за службу в умовах режимних обмежень - 15% посадового окладу; за виконання особливо важливих завдань - 65% сум посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років; премії - 10%.
Що стосується перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.
Враховуючи, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 втратив чинність з 05 березня 2019 року, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії за цим пунктом постанови з 05 березня 2019 року є безпідставною.
Суд при розгляді даної справи застосовує висновки сформовані  Верховним Судом у справі №160/3586/19.
Враховуючи вищевикладене, дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними.
Так, 14 серпня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 804, яка набрала чинності 04 вересня 2019 року. 
Відповідно до пункту 1 цієї Постанови виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.
З огляду на те, що Постанова № 804 набрала чинності 04 вересня 2019 року, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною в період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно).
Що стосується вимог про індексацію перерахованої пенсії позивача.
Відповідно до ст. 64 Закону №2262-ХІІ призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII) статтю 2 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” доповнено новою частино, яка передбачає, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Так, Законом № 2148-VIII частину другу статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” викладено у новій редакції: “Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії” (абзац перший).
Аналіз викладених приписів Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” дає підстави для висновку, що за частиною другою статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” індексація здійснюється лише тих пенсій, які обчислюються з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Зазначений показник враховується для пенсій, які обчислюються із заробітку, що визначається згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (стаття 40 цього Закону).
Водночас, відповідно до ст. 43 Закону №2262-ХІІ пенсії обчислюються із відповідних складових грошового забезпечення, а не із заробітку, визначеного в порядку Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Як вище зазначалось, питання перерахунку пенсій у зв`язку із підвищенням та/або зміною складових грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців регулюють Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, та постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”. 
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про індексацію пенсії позивача.
Доводи позивача про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, та має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, не стосуються позовних вимог щодо індексації пенсії згідно зі ст. 64 Закону №2262-ХІІ.
З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. 
Внесені Законом України “Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні” №1166-VІІ від 27.03.2014 зміни до ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.
При перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №240/5401/18.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією    Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою    Конституція України    виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до    статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99    у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Згідно із частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Роз`яснення вказаної норми наведено в    рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року, зі змісту якого слідує, що частину 1    статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання        цим        актом чинності і припиняється з втратою ним  чинності, тобто до події, факту застосовується той    закон    або інший нормативно-правовий        акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватись до правовідносин, які існували раніше.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року – без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

          Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 10.08.2020.