ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 р. 	Справа № 520/10286/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 13.01.20 року по справі № 520/10286/19
за позовом               Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО"  
до               Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради                       
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" (далі – позивач, ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко") звернулось з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі – відповідач, ІДАБК, Інспекція), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №147/2184/0/250-19-П від 03.09.2019,  винесену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №147/2184/0/250-19-П від 03.09.2019 винесену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.
Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" (вул. Сумська, буд. 70, м. Харків, 61002, код 22649344) за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, код 04059243) суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. 
Відповідач, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що Інспекцією суб`єкту містобудування ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" видано припис №657-Пр-У від 27.06.2018 зі строком усунення до 27.08.2018, але під час перевірки та до теперішнього часу до Інспекції інформація про виконання вказаного вище припису від позивача не надходила. Вимога надати відповідні документи прямо була прямо передбачена листом, направленим Інспекцією на адресу позивача у ході перевірки.
Крім того, враховуючи те, що до позовної заяви додано акт керівника Департаменту земельних відносин та нерухомості ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" від 22.08.2019 та лист ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" до Інспекції від 23.08.2019, позивач був обізнаний про перевірку та свідомо не надав Інспекції документи про виконання ним припису.
Також, відповідач зауважує, що позивач належним чином так і не звернувся до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення додаткової угоди до договору оренди землі від 14.09.2004 № 66163/04 в частині зміни виду використання земельної ділянки (кадастровий номер - 6310136600:09:001:0042) та визначення строку завершення будівництва об`єкту. 
При цьому, міська рада, прийнявши рішення від 22.08.2018 № 1183/18, створила усі необхідні передумови ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" для виконання припису, оскільки після прийняття цього рішення позивач мав можливість укладення додаткової угоди до договору оренди землі та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкту до експлуатації, що було б повним виконанням спірного припису.
Між тим, ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" з метою укладення додаткової угоди до договору оренди землі так і не звернулося, чим унеможливило завершення процедури збереження об`єкту самочинного будівництва. 
Також, позивач 20.11.2018 звернувся до міської ради щодо надання дозволу на зміну цільового призначення земельної ділянки, на якій розташовано спірний об`єкт, за наслідками розгляду якого міською радою було прийнято рішення від 28.11.2018 № 1297/18, яким ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення.
Проте, на думку відповідача, суд першої інстанції не навів обґрунтувань, яким чином прийняття міською радою рішення від 28.11.2018 № 1297/18 про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення земельної ділянки площею 6,1121 га (кадастровий номер 6310136600:09:001:0042)  із земель територіальної громади м. Харкова для завершення будівництва нежитлових будівель торгівельного призначення по вул. Академіка Павлова, 165-Д та подальшого їх обслуговування стосується виконання вимог припису та безпідставно пов`язав ці два процеси між собою.
При цьому, порядок збереження не включає в себе процедури зміни цільового призначення земельної ділянки. 
Також, відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що уповноважений представник ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" на час підписання акту № 669-А від 21.08.2019, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного контролю, та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019 не з`явився, останні направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» 23.08.2019 (номер поштового відправлення 6100351925279), що підтверджується описом вкладення у цінний лист і фіскальним чеком від 23.08.2019 та відповідає приписам абз. 6 п. 3 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244.
На думку відповідача, те, що позивач фактично не отримав зазначених вище документів, що стали підставою для притягнення його до відповідальності, не свідчить про порушення органом державного архітектурно – будівельного контролю процедури проведення перевірки.
Аналогічні висновки містяться у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.10.2018 по справі 210/954/17.
Тому відповідач вважає висновки суду першої інстанції щодо процедури проведення перевірки необгрунтованими.
Також, неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час та місце не перешкоджає розгляду справи згідно з положеннями Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244. 
Крім того, позивач не вчиняв будь-яких дій, необхідних для ознайомлення з матеріалами справи, отримання примірника акту та протоколу, не звертався до Інспекції з метою отримання інформації щодо розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Так, відповідно до позовної заяви, позивач отримав копію направлення про проведення позапланової перевірки разом з повідомленням про її проведення від Інспекції засобами поштового зв`язку 16.08.2019, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та акт перевірки складені 21.08.2019.
Отже, відповідачем було повідомлено суб`єкта господарювання про проведення позапланового заходу, однак позивач, знаючи про наміри контролюючого органу щодо здійснення перевірки об`єкта будівництва, уповноваженого представника до Інспекції не направив, а такою будь-яких документів щодо виконання ним припису до винесення Інспекцією оскаржуваної постанови не надав.
На думку відповідача, зазначене свідчить про свідоме ухилення суб`єкта містобудування від обов`язку бути присутнім під час проведення перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 818/1617/16 від 15.01.2020, де суд не встановив достатніх підстав для скасування рішень органу державного архітектурно-будівельного контролю, прийнятих за наслідками проведення перевірки в умовах свідомого ухилення суб`єкта містобудування від її проведення.
В свою чергу, позивач не був позбавлений можливості надати будь – які пояснення або документи до моменту розгляду справи Інспекцією (до 03.09.2019).
У зв`язку з відсутністю позивача або його уповноважених представників під час розгляду справи, примірник постанови від 03.09.2019 № 147/2184/0/250-19-П надіслано на адресу позивача 05.09.2019 засобами поштового зв`язку.
Щодо не визначення конкретних заходів, які мав вчинити позивач на виконання припису Інспекції відповідач зазначає, що орган архітектурно-будівельного контролю не наділений повноваженнями щодо обмеження суб`єктів містобудування у способах усунення допущених порушень містобудівного законодавства, оскільки існують різні прояви усунення таких порушень та законодавчо встановлені шляхи їх досягнення. Спірний об`єкт будівництва може бути визнаний на праві власності за позивачем на підставі рішення суду, його може бути введено до експлуатації за загальною процедурою, знесено або перебудовано з усуненням ознак капітальності.
Аналогічна правова позиція щодо недопустимості визначення у вимогах контролюючого органу конкретного способу усунення порушень викладена в постановах Верховного Суду від 23.07.2019 по справі  № 2040/6022/18 та від 11.11.2019 по справі № 2040/8106/18.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її доводи необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції винесено у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права на підставі доказів, що були всебічно та об`єктивно досліджені судом. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 - без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 27.06.2018 Інспекцією видано припис № 657-Пр-У, яким на позивача покладено обов`язок з приводу усунення порушення ст. 29 Закону України "Про планування і забудову території", п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. ч. 1 і 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (затверджено Постановою КМУ від 13.04.2011р. № 466; далі за текстом - Порядок № 466) у вигляді самочинного будівництва нежитлової будівлі літ."О-2", яка має ознаки класу наслідків СС-1, на земельній ділянці з кадастровим номером - 6310136600:09:001:0042 без набуття права на виконання будівельних робіт.
Вказаний припис № 657-Пр-У від 27.06.2018 отримано уповноваженим представником позивача 27.06.2018 (а.с. 60).
Строк виконання припису Інспекції від 27.06.2018 № 657-Пр-У визначено - 27.08.2018 року.
Наказом Інспекції № 314 від 06.08.2019 призначено позапланову перевірку Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" з питання дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті – нежитлова будівля літ. "О-2" по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042) виключно у частині виконання вимог припису №657-Пр-У від 27.06.2018.
06.08.2019 Інспекцією оформлено направлення № 669-н, згідно з яким проведення перевірки заплановано на період з 08.08.2019 по 21.08.2019.
Про призначення перевірки заявник повідомлений листом Інспекції від 08.08.2019 № 189/0/250-19 (а.с. 64).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення  вказаний лист направлено на адресу ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" 12.08.2019 та отримано заявником 16.08.2019 (а.с. 65).
За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 21.08.2019 № 669-А, згідно з яким відповідач дійшов висновку про порушення ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" п.п."а" п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 пп. 3 п. 11 та абз. 4 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ 23.05.2011 № 553, а саме: невиконання обов`язкового для виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 657-Пр-У від 27.06.2018, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (а.с. 68-73).
21.08.2019 з посиланням на акт від 21.08.2019 № 669-А працівником Інспекції складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, текст якого містить аналогічне судження суб`єкта владних повноважень в частині порушення позивачем п.п. "а" п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у зв`язку з невиконанням припису Інспекції № 657-Пр-У від 27.06.2018.
Вищезазначені акт від 21.08.2019 № 669-А та протокол від 21.08.2019 направлені Інспекцією на адресу ПрАТ "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" 23.08.2019.
В подальшому начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Гоцуляк Катериною Олександрівною прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №147/2184/0/250-19-П від 03.09.2019 та накладено штраф у сумі 30105,00 грн.
Не погодившись з цим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача наявне порушення щодо неналежного інформування позивача про початок перевірки та про проведення перевірки, а відповідно, не дотримано умов порядку здійснення державного нагляду. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 20.05.1999 року № 687-XIV “Про архітектурну діяльність”, Законом України від 14.10.1994 року № 208/94-ВР “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності”, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 “Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю”.
Відповідно до ст. 7 Закону України “Про основи містобудування” державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.
Згідно з ст. 8 вказаного Закону державне регулювання у сфері містобудування полягає, зокрема, в контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об`єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності” (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 7 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.
Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є:
1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;
2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;
3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;
4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;
5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;
6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до п. 11 Порядку посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право:
1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;
2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:
усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;
зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності;
4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;
5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкції, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством;
7) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;
8) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Забороняється витребовувати у суб`єктів містобудування інформацію та документи податкової, фінансової звітності щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;
9) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;
10) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;
11) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо - та відеотехніки.
За приписами п. 15 Порядку № 553, форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном.
Відповідно до п.п. 16, 17 Порядку за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.
Згідно з п. 18 Порядку № 553 акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.
Виходячи із системного аналізу наведених правових положень, можна дійти висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та постанова про притягнення до відповідальності суб`єкта містобудівної діяльності.
Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 826/20445/16.
За приписами п. 21 Порядку № 553, якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить в акті відповідний запис. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.
Відповідно до п. 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний, зокрема, виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
В ході розгляду справи встановлено, що підставою для притягнення підприємства позивача до відповідальності слугувало невиконання ним вимог припису від 27.06.2018 № 657-Пр-У. 
У цьому приписі вказувалося про те, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті “Нежитлова будівля літ. “О-2” по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)” (акт № 657-А від 27.06.2018), встановлено, що по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042) у 2012 році самочинно збудовано нежитлову будівлю літ. “О-2”, яка має ознаки класу наслідків (відповідальності) (СС-1), без набуття права на виконання будівельних робіт, що в свою чергу, є порушенням вимог ст. 29 Закону України “Про планування і забудову територій” (Закон діяв до 12.03.2011) та на цей час є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 466 від 13.04.2011. 
Приписом вимагалося усунути виявлені порушення у строк до 27.08.2018.
Вищезазначені акт №657-А та припис №657-Пр-У від 27.06.2018 отримані представником ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК ТА КО”, останній не оскаржувався та на час прийняття постанови про накладення штрафу був чинним.
При цьому, акт № 657-А від 27.06.2018 підписаний начальником організаційно-аналітичного відділу ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК ТА КО”, в графі пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу державного контролю та акту, пояснень, зауважень або заперечень немає.
Згідно з п. 7 Порядку № 553 підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Так, відповідно до направлення Інспекції для проведення позапланового заходу від 06.08.2019 № 669-Н, на підставі наказів Інспекції № 1 від 02.01.2019 та № 314 від 06.08.2019, з метою перевірки виконання вимог припису № 657-Пр-У від 27.06.2018, здійснено вихід на об`єкт “Нежитлова будівля літ. “О-2” по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)” та встановлено наявність нежитлової будівлі літ. “О-2” на зазначеній земельній ділянці. 
В Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо нежитлової будівлі літ. “О-2” по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042) відсутня.
До теперішнього часу інформація про виконання вимог припису № 657-Пр-У від 27.06.2018 до Інспекції не надходила.
ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК та КО” (уповноваженою особою) не представлено документів, що підтверджують виконання вимог зазначеного припису.
Отже, вимоги припису № 657-Пр-У від 27.06.2018 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого Інспекцією, не виконано, про що складено акт № 669-А від 21.08.2019.
У зв`язку з виявленням порушень, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, в якому зазначено про порушення пп. “а” п. 3 ст. 41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, абз. 2 пп. 3 п. 11 та абз. 4 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, а саме: невиконання обов`язкового для виконання припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 657-Пр-У від 27.06.2018.
При цьому, колегія суддів зауважує, що на момент розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій вимоги цього припису також виконані не були, порушення не усунені, що позивачем фактично не заперечується.
В свою чергу, в апеляційній скарзі відповідач посилається на дотримання процедури розгляду справи про правопорушення відносно Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко".
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту позовної заяви, 16.08.2019 позивач отримав лист від Інспекції про проведення позапланової перевірки на об`єкті “Нежитлова будівля літ. “О-2” по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)”. 
Копію цього листа від 08.08.2019 № 1899/0/250-19 позивачем додано до позовної заяви.
Як вбачається із зазначеного листа Інспекції, термін перевірки визначено з 08.08.2019 по 21.08.2019.
Отже, станом на 16.08.2019 позивач достеменно знав про проведення Інспекцією позапланової перевірки на об`єкті “Нежитлова будівля літ. “О-2” по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові (кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042)”, однак уповноваженого представника до Інспекції не направив, а також будь-яких документів щодо виконання вимог припису до винесення Інспекцією оскаржуваної постанови не надав.
Посилання в позовній заяві на те, що з метою проведення перевірки позивачем було виділено уповноваженого представника - начальника відділу Гринь ОСОБА_1 . М., який з 09.00 до 18.00 годин перебував но об`єктах в зазначений період з метою надання доступу до об`єкту перевірки уповноваженим посадовим особам Інспекції, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки жодних доказів зазначеного факту позивачем до матеріалів справи не надано.
При цьому, позивачем також не надано доказів того, що останній повідомив Інспекцію про представника ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК та КО”, який мав забезпечувати участь позивача у проведенні перевірки. 
Обставина, за якою Інспекція мала самостійно дізнатись про те, що такий представник існує і як з ним зв`язатись, взагалі не зазначена.
Тобто, відповідачем заздалегідь було повідомлено суб`єкта господарювання про проведення позапланового заходу, однак останній, знаючи про наміри контролюючого органу щодо здійснення перевірки об`єкта будівництва уповноваженого представника на об`єкт перевірки не направив.
Зазначене свідчить про свідоме ухилення суб`єкта містобудування від обов`язку бути присутнім під час проведення перевірки.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 818/1617/16.
Окрім того, у зв`язку із можливістю вільного доступу на об`єкт будівництва, акт про недопущення посадових осіб на об`єкт будівництва не складався, оскільки такий доступ був забезпечений позивачем, а тому посилання позивача на порушення відповідачем п.12 Порядку № 553 колегією суддів також не приймаються до уваги.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 244, у разі відмови суб`єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб`єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням або через електронний кабінет.
У зв`язку з тим, що уповноважений представник ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК та КО” на час підписання акту № 669-А від 21.08.2019, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного контролю та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, не з`явився, останні направлено на адресу ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК та КО” засобами поштового зв`язку ПАТ “Укрпошта” 23.08.2019 (номер поштового відправлення 6100351925279), що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 23.08.2019 (а.с. 74, 75).
Відповідно до абз. 6 п. 3 Порядку № 244, надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб`єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб`єктом містобудування.
Вказана норма забезпечує неможливість ухилення суб`єкта містобудування від притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, шляхом відмови від отримання документів, які є підставою для притягнення до відповідальності.
Твердження позивача про те, що він не отримував від владного суб`єкта відповідних повідомлень та рішень не може свідчити про вину в цьому органу та протиправність прийнятого рішення.
Так, за статтею 93 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-ІV   місцезнаходженням юридичної особи визначено фактичне місце ведення нею діяльності або розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Відповідно до абзаців 5, 6 ст. 1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” від 15.05.2003 № 755-IV Єдиний державний  реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована  система  збирання, накопичення, захисту, обліку та надання  інформації про  юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців.
Частина 2 ст. 9 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань” встановлює, що інформація відносно місцезнаходження юридичної особи вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань – ЄДР, на підставі відомостей, які надаються юридичними особами державному реєстратору.
Державні органи використовують інформацію з ЄДР щодо місцезнаходження юридичної особи. В ЄДР також міститься інформація щодо місцезнаходження (місця проживання або іншої адреси), за якою з нею здійснюється зв`язок.
За визначенням абз. 2 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 р.,  № 270 (далі - Правила) адресат - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці. 
Абзацом 19 цього ж пункту Правил встановлено, що поштова адреса - це адреса відправника та адресата, яка зазначена на поштовому відправленні, бланку поштового переказу у спеціально призначеному для цього місці. 
Водночас, особа, яка є зареєстрованою юридичною чи фізичною особою-підприємцем із зазначеним місцезнаходженням або місцем проживання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань вступає у відносини із контролюючими органами в межах здійснення господарської діяльності й вказана адреса реєстрації перебуває у публічному доступі.
Отже, саме на цю особу покладається обов`язок щодо організації належного та своєчасного приймання, в тому числі й поштової кореспонденції, за вказаною адресою, яка може містити й кореспонденцію від контролюючих та інших державних органів.
А тому, така неорганізація самостійного або через уповноважену особу отримання поштової кореспонденції не може свідчити про необізнаність у змісті того чи іншого поштового відправлення на його адресу та не може бути приводом для зловживань та подальшої подачі заяв, скарг з метою визнання у подальшому певних рішень протиправними з мотивів такої штучної необізнаності.
Таким чином, це не може бути розцінено як порушення прав такого суб`єкта, оскільки неотриманням поштової кореспонденції така особа самостійно призводить до такої необізнаності та без наявної вини суб`єкта – відправника, в даному випадку – суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо вжиття ним всіх заходів для належного вручення ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" акту № 669-А від 21.08.2019 та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019. 
Щодо розгляду справи про правопорушення відносно Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" за відсутності уповноваженого представника позивача, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень Порядку № 244 справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб.
Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.
В протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2019, окрім іншого, зазначено дату та час розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме: 03.09.2019 о 15:00 год.
В свою чергу, у призначений для розгляду справи час, 03.09.2019, будь-які особи Приватного акціонерного товариства "Концерн АВЕК та Ко" до Інспекції не з`явились, що не спростовано і самим позивачем, доказів направлення до Інспекції заяв про відкладення розгляду справи позивачем не надано.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивач, будучи обізнаним про проведення Інспекцією перевірки, не вчинив жодних дій, направлених на те, щоб ознайомитись з матеріалами справи, отримати примірник акту перевірки та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, отримати інформацію про розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з урахуванням факту винесення відповідачем припису 27.06.2018 та складанням протоколу про правопорушення у сфері містобудівельної діяльності 21.08.2019.
Отже, встановлені в ході розгляду справи обставини підтверджують доводи відповідача про обізнаність позивача щодо вчинених владним суб`єктом дій та прийнятих рішень.
Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію, яка викладена в постановах Верховного Суду по справі №201/3017/17 (2-а/201/281/2017) від 07.02.2019, у справі №210/3059/17 (2-а/210/148/17) від 27.02.2019, у справі №400/2866/18 від 08.11.2019, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вищевказані рішення ухвалені за інших фактичних обставин, ніж у цій справі, та стосуються інших правовідносин.
Так, у справі № 201/3017/17 органом державного архітектурно - будівельного контролю перевірка здійснювалась щодо суб`єкта містобудування КП “Дніпроводоканал”, а постанова винесена відносно підрядника - ТОВ “Афінацентр”, тобто іншого суб`єкта містобудування, і логічно, що останній не був обізнаний про проведення перевірки, розпочатої відносно КП “Дніпроводоканал”.
У справі № 210/3059/17 Верховним Судом встановлено, що органом державного архітектурно-будівельного контролю позапланова перевірка здійснювалась відносно суб`єкта містобудування ТОВ “БІМ ЛТД” в присутності уповноваженої особи, проте за результатами позапланової перевірки притягнуто до відповідальності іншу особу (проектувальника) за передання замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства та будівельних норм.
У справі №400/2866/18 судом касаційної інстанції відповідно до фактичних обставин справи встановлено, що посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю позивачу направлялось повідомлення про проведення перевірки засобами поштового зв`язку, однак на адресу, відмінну від адреси, за якою зареєстроване місце проживання позивача. Таким чином, позивач у цій справі не був належним чином повідомлений про проведення позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства.
З огляду на викладене, наведені позивачем висновки Верховного Суду стосуються обставин, відмінних від обставин цієї справи.
Статтею 1 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності” передбачено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Згідно зі ст. 3 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності” справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються, зокрема, виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”, мають право від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад.
Відповідно до положень Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 (далі - Порядок № 244) справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.
Згідно з п. 20 Порядку № 244 за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов: постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
З урахуванням вищезазначених норм законодавства, Начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Гоцуляк Катериною Олександрівною винесено постанову №147/2183/0/250-19-П від 03.09.2019 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, якою ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК ТА КО” визнано винним у вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності”, а саме: невиконання обов`язкового для виконання припису № 657-Пр-У від 27.06.2018 та накладено штраф у сумі 30105,00 грн.
Відповідно п. 25 Порядку № 244 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку керівникові або уповноваженому представникові суб`єкта містобудування чи надсилається йому поштою або через електронний кабінет, про що робиться відмітка у постанові.
Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з відсутністю суб`єкта містобудування або його уповноважених представників під час розгляду справи, примірник постанови від 03.09.2019 № 147/2183/0/250-19-П надіслано на адресу позивача 05.09.2019 за № поштового відправлення 6100351975535.
Таким чином, відповідачем дотримано порядок розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та повідомлення позивача про накладення на нього штрафу, а тому посилання позивача на розгляд суб`єктом владних повноважень справи без його належного повідомлення до уваги не приймаються.
Враховуючи те, що відповідачем виконано свій обов`язок щодо повідомлення позивача про час і місце розгляду справи шляхом направлення на адресу останнього акта перевірки та протоколу, а також те, що зазначене поштове відправлення не вручено адресату з незалежних від відповідача причин, суд доходить висновку, що відповідачем дотримано процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та, як наслідок, необґрунтованості доводів позивача.
Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від  03 жовтня 2018 року у справі № 210/954/17.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо неможливості визначення контролюючим органом у приписі № 657-Пр-У переліку конкретних заходів, необхідних для вчинення суб`єктом містобудування з метою його виконання.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Колегія суддів зазначає, що ані Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", ані Порядок № 553 не містять положень щодо необхідності зазначення в приписі способу виконання його вимог.
Правова позиція щодо недопустимості визначення у вимогах контролюючого органу конкретного способу усунення порушень неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема у справах № 2040/6022/18 та №2040/8106/18 від 23.07.2019 та 11.11.2019.
Затверджена в установленому порядку форма акту та припису містить графи для заповнення та оформляються за результатами проведеного позапланового заходу.
При цьому, Акт № 657-А від 27.06.2018 містить детальний опис виявлених порушень, а припис № 657-Пр-У від 27.06.2018 року виданий на підставі вказаного акту.
Окрім того, виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод “оцінки справедливості процесу в цілому” не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, “чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий”. При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.
За принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Крім того, наявність суто формальних порушень при проведенні перевірки, за наявності доведеного факту вчинення суб`єктом містобудування порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, не може слугувати самостійною правовою підставою для скасування результатів такої в цілому.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 464/7343/17.
Суд також відзначає, що зазначені акт та припис не є предметом спору у цій справі, у зв`язку з чим суд не може їм надавати відповідну юридичну оцінку.
Доводи відповідача про невчинення позивачем дій на усунення виявлених порушень колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до рішення Харківської міської ради № 1183/18 "Про надання земельних ділянок для експлуатації та обслуговування об`єктів самочинного будівництва” від 22.08.2018 ПрАТ "Концерн АВЕК та КО" дозволено збереження самочинно розпочатого будівництва нежитлових будівель (торгівельного призначення), розташованих по АДРЕСА_1 . Академіка АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136600:09:001:0042 площею 6,1121 га), та змінено вид використання земельної ділянки (кадастровий номер 6310136600:09:001:0042) площею 6,1121 га по АДРЕСА_1 . Академіка АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3  на “для завершення будівництва нежитлових будівель торгівельного призначення та подальшої експлуатації та обслуговування об`єктів”. Визначено строк завершення будівництва до 22.08.2021. Встановлено, що ПрАТ “Концерн АВЕК та Ко” має звернутись до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення додаткової угоди до договору землі від 14.09.2004 №66163/04 в частині зміни виду використання земельної ділянки (кадастровий номер 6310136600:09:001:0042) та визначення строку завершення будівництва об`єкту.
28.11.2018 Харківською міською радою прийнято рішення № 1297/18 “Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів”, згідно з яким ПрАТ “Концерн АВЕК та КО” надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення земельної ділянки площею 6,1121 га (кадастровий номер 6310136600:09:001:0042)  із земель територіальної громади м. Харкова для завершення будівництва нежитлових будівель торгівельного призначення по вул. Академіка Павлова, 165-Д та подальшого їх обслуговування.  
Колегія суддів зазначає, що звернення позивача до Харківської міської ради з заявами щодо узаконення самочинного будівництва, отримання ним дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не свідчать про виконання вимог припису, з урахуванням такого.
Відповідно до ч. ч.  1, 4 ст. 26 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.
Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. 
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
В ході розгляду справи встановлено, що на виконання вимог припису позивачем повідомлення про початок виконання будівельних робіт не подавалося. 
Крім того, в  Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо нежитлової будівлі літ. “О-2” по вул. Академіка Павлова, 165-Д у м. Харкові кадастровий номер земельної ділянки 6310136600:09:001:0042 відсутня.
Отже, процедура збереження об`єктів самочинного будівництва відповідно до Порядку збереження не завершена, об`єкт в експлуатацію не введено, державна реєстрація права власності на об`єкт не проведена.
Крім того, в приписі відповідачем зазначено про необхідність повідомлення про його виконання, проте позивачем таких дій не вчинено, доказів на підтвердження виконання припису не надано.
Також, суд зазначає, що жодних доказів зміни стану будівлі позивачем ані під час проведення перевірки, ані в ході судового розгляду справи не надано.
Тобто, вжиття суб`єктом містобудування дій на виконання вимог контролюючого органу, проте без фактичного виконання, незалежно від обставин, не може вважатися належним виконанням вимог припису.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 по справі №П/811/870/16.
З наведених вище обставин вбачається, що суб`єкту містобудування є зрозумілою суть припису (суть виявлених порушень) та ним вчиняються дії з метою збереження самочинного будівництва, в той же час, вказана обставина не спростовує факту не виконання вимог цього припису, щодо усунення порушення п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 466 від 13.04.2011. 
Колегія суддів зазначає, що факт не виконання вимог припису позивачем підтверджується актом перевірки, який не містить пояснень, зауважень або заперечень позивача.
З огляду на викладене, позивачем не спростовано факт не виконання припису ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб`єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, як невиконання приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил - у розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи те, що вимоги припису № 657-Пр-У від 27.06.2018 є не виконаними, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 147/2184/0/250-19-П від 03.09.2019.
Щодо посилань позивача на приписи ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України, відповідно до яких адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, колегія суддів зауважує на таке.
Приписом про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 657-Пр-У від 27.06.2018, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, ПрАТ “КОНЦЕРН АВЕК ТА КО” зобов`язано позивача усунути допущене порушення у строк до 27.08.2018.
Тобто, датою вчинення та встановлення порушення у сфері містобудівної діяльності, а саме невиконання обов`язкового для виконання припису, є 28.08.2018, а оскаржувану постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності прийнято 03.09.2019.
Таким чином, з моменту виявлення порушення до моменту накладення штрафу дійсно сплинув один рік.
Водночас, стаття 250 ГК України є бланкетною в частині строку застосування і строк в один рік застосовується у разі, коли іншими законами не передбачені інші строки.
Частиною 11 ст. 2 Закону України “Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності” передбачено, що штраф може бути накладено на суб`єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.
Відповідно до п. 6 Порядку № 244, штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення, у зв`язку з чим доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та не приймаються до уваги.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, на виконання вимог ч.2 ст. 77 КАС України, довів повноту та обґрунтованість оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ "Концерн АВЕК та КО".
Стосовно решти доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів, оцінюючи наведені сторонами доводи, виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, були перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі “Руїз Торія проти Іспанії”, параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні “Петриченко проти України” (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи  сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші, зазначені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови - про відмову у задоволенні позовних вимог.   
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 по справі № 520/10286/19 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "КОНЦЕРН АВЕК ТА КО" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №147/2184/0/250-19-П від 03.09.2019, винесену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    І.С. Чалий