Справа № 461/84/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/1006/20                Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 вересня 2020 року                                                  м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Мельничук О.Я., Шеремети Н.О. 
секретаря: Матяш С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1  –  ОСОБА_2  на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_1 , ОСОБА_4  про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину квартири, стягнення грошових коштів, набутих подружжям під час шлюб,-
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину квартири, стягнення грошових коштів, набутих подружжям під час шлюбу.
До позову додана заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_3 просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37,9 кв.м., кухні, загальною площею 55,3кв.м. та до якої відноситься комора в підвалі площею 6,1 кв.м.
В обґрунтування внесеної заяви покликався на те, що вказана квартира без його згоди може бути відчужена на користь будь-якої іншої особи та існує висока імовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження такої на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки йому відомо, що відповідач звернулась до ріелторів у м. Львові та виставила спірну квартиру на продаж. Відтак, просив заяву задоволити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 січня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову – задоволено.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37,9 кв.м., загальною площею 55,3 кв.м. та до якої відноситься комора в підвалі площею 6,1 кв.м.
Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Апелянт стверджує, що суд не оцінив обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника. Вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а суд зробив лише припущення, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування. Стверджує, що доводи позивача щодо того, що відповідач звернулась до ріелторів у м. Львові і виставила спірну квартиру на продаж є надуманими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами. Також звертає увагу суду на те, що спірна квартира отримана ОСОБА_1 в дарунок від її батька на підставі договору дарування квартири, посвідченого 12.05.2016 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., за реєстровим номером 405. 
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі. 
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є майно набуте подружжям за час шлюбу та є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пункти 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачають, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді  заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді  заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 звернувся з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину квартири  АДРЕСА_1 , стягнення грошових коштів, набутих подружжям під час шлюбу
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач зазначив, що їх спільним сумісним майном із ОСОБА_1 є нерухоме майно – квартира АДРЕСА_1 та до квартири відноситься комора в підвалі площею 6,1 кв.м., які він виплачував згідно Кредитного договору №HL13659 від 11.03.2011 року укладеним між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_4 , оскільки останній став неплатоспроможним внаслідок порушення проти нього кримінальної справи. Вказана квартира без його згоди може бути відчужена на користь будь-якої іншої особи та існує висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження такої на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду
Отже, у разі вибуття квартири із власності ОСОБА_1 , виконання рішення про визнання майна спільною сумісною власністю буде унеможливлено, а позивач буде позбавлений права єдиного дієвого інструменту поновлення своїх порушених прав.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів. Доказів на спростування висновків суду першої інстанції не надано і суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 січня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 03.09.2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Шеремета Н.О.