Ухвала
 
30 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 278/2134/17
провадження № 61-8681ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки об`єктом спільної власності подружжя, поділ майна та припинення права власності відповідача на 1/4 частку буднику та земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. З урахуванням уточнень до позовних вимог просила ухвалити рішення, яким визнати 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,21 га, що розташовані на АДРЕСА_1 та зареєстровані за ОСОБА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; поділити вказане спільне сумісне майно подружжя, а саме: визнати право власності у рівних частках на 1/4 частку зазначених вище житлового будинку та земельної ділянки; припинити з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, право ОСОБА_2 на 1/4 частку житлового будинку та земельної ділянки з виплатою грошової компенсації у розмірі 1/4 від суми оціночної вартості майна - 407 628,00 грн; поділити між сторонами спільне сумісне майно, набуте за час шлюбу за спільні кошти, а саме: меблі, побутову техніку, посуд, люстри, постільну білизну та інші предмети домашнього вжитку.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12 листопада 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Сімейне життя між ними не склалося, спільне проживання неможливе, шлюбні відносини фактично припинені, до суду пред`явлено позов про розірвання шлюбу. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. За час шлюбу, завдяки її праці та грошовим коштам, вартість 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки, розташованих на АДРЕСА_1 , які на праві приватної власності належать відповідачу згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок             від 27 березня 2009 року і державного акта на право власності на земельну ділянку від 07 червня 2007 року, істотно збільшилась. Таким чином вважала, що спірне нерухоме майно є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між ними.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня             2018 року позов задоволено частково.
Визнано 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,21 га за адресою: АДРЕСА_1 об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у власність по 1/4 частині житлового будинку, господарських будівель і споруд та по 1/4 частині земельної ділянки площею 0,21 га за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на таке майно.
Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд та на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,21 га, що за адресою: АДРЕСА_1 із компенсацією такої частини майна на його користь за рахунок коштів ОСОБА_1 , внесених на депозитний рахунок суду у розмірі 407 628,00 грн.
В задоволенні решти вимог відмовлено. 
Вирішено питання судових витрат.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу було задоволено частково. 
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня                2018 року в частині задоволення позовних вимог про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/4 частину житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , із компенсацією йому такої частини майна за рахунок коштів ОСОБА_1 , внесених на депозитний рахунок суду в розмірі 407 628 грн, скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні даних позовних вимог.
Рішення в частині розподілу судових витрат змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 6 260 грн до 4 173,34 грн. 
У решті рішення щодо задоволених вимог залишено без змін.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Повернуто ОСОБА_2 зайво сплачений судовий збір у розмірі 11 400,44 грн відповідно до квитанції від 13 листопада 2018 року №52.
Постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. 
Постанову Житомирського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня                2018 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна та припинення права власності відповідача на 1/4 частку будинку та земельної ділянки.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Повернуто ОСОБА_1 внесені нею на депозитний рахунок Житомирського районного суду 407 628 грн.
04 червня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у вказаній вище справі. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 травня 2019 року у справі № 1512/17004/2012; від 12 лютого 2020 року у справі № 457/906/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду               від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.
Також заявник посилається як на підставу оскарження судових рішень на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Крім цього, заявник у заяві просить зупинити виконання оскаржуваної постанови посилаючись на те, що 04 червня 2020 року Богунським ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 62260622 з приводу стягнення судових витрат та виконавчого збору. 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
Враховуючи те, що у заяві ОСОБА_1 доводи не дають підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваної постанови, оскільки не містять відповідних доказів виконання органами державної виконавчої служби цього судового рішення у передбаченому законом порядку, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Житомирського районного суду Житомирської області цивільну справу № 278/2134/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна та припинення права власності відповідача на 1/4 частку буднику та земельної ділянки.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2020 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 03 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська