ПОСТАНОВА 
Іменем України
11 серпня 2020 року                                                                 м. Кропивницький
справа № 397/372/18
провадження № 22-ц/4809/969/20 
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Черненка В.В. 
за участі секретаря - Тимошенко Т.О., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Михайлівська сільська рада, Олександрівська районна державна адміністрація Кіровоградської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за  апеляційною скаргою  Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Михайлівське» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року у складі судді Пляки С.С. і
В С Т А Н О В И В :
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Михайлівської сільської ради, Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та просила визнати право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії КР № 0070589, розміром 4,28 га в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 461 від 26.12.1997 по КСП «ім. Куйбишева» Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії КР № 0070589, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №461 від 26.12.1997 по КСП «ім. Куйбишева» Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.
Позивач являється спадкоємцем першої черги і в березні 2018 року звернулася до приватного нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у вчинені нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу (сертифікату) на земельну частку (пай).
Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 4,28 га в умовних кадастрових одиницях, згідно сертифіката серії КР №0070589, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №461 від 26.12.1997 року по КСП «ім. Куйбишева» Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду мотивовано тим, що спадкодавець мав сертифікат на земельну частку (пай), зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), який за життя не отримав, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, та вважається такою, що спадщину прийняла, отримати свідоцтво про право на спадкове майно не може через відсутність оригіналу сертифіката, а тому вимоги позивача про визнання права на спадкове майно базуються на законі.
В апеляційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Михайлівське», яке не брало участі у розгляді справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, суд першої інстанції неправильно встановив обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.
СТОВ Михайлівське» є правонаступником колишнього КСП «ім.Куйбишева» і відповідно до списків працівників колишнього КСП «ім.Куйбишева» мати позивача ОСОБА_2 в КСП «ім.Куйбишева» не працювала, а тому її не було включено до списку пайовиків КСП та відповідно сертифікат на право власності на земельну частку (пай) на її ім`я не видавався.
Дані обставини були встановлені при розслідування даного випадку правоохоронними органами.
Суд постановив рішення без залучення СТОВ «Михайлівське», яке здійснює обробіток земельної ділянки на підставі договору оренди земельних ділянок (відумерлої спадщини) укладеного з Олександрівською РДА, а тому є зацікавленою особою.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Від Олександрівської РДА надійшов відзив в якому просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник СТОВ «Михайлівське» Рубан І.В. підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_1 та представники Михайлівської сільської ради і Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.
Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України, зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, якими урегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.
Відповідно до частин першої та третьої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Крім того, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб, а також у випадках, коли висновки суду при захисті порушених прав учасників справи безпосередньо впливають (порушують) на права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі.
У таких випадках рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Апеляційне провадження по даній справі було відкрито за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі, але вважає, що оскаржуване судове рішення, впливає на її права та інтереси.
В обґрунтування права на апеляційне оскарження, зазначено, що суд постановив рішення без залучення всіх зацікавлених осіб, права яких може бути порушено.
СТОВ «Михайлівське проводить обробіток спірної земельної ділянки відповідно договору оренди земельних ділянок (відумерлої спадщини) укладеного з Олександрівською РДА, а тому товариство є зацікавленою стороною в розгляді даної справи.
З тексту оскаржуваного судового рішення та заявлених позовних вимог вбачається, що спір виник між ОСОБА_1 та Михайлівською сільською радою і Олександрівською РДА, щодо визнання права позивача на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Оцінюючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд не визнає їх такими, що мають вирішальне значення під час ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення, оскільки спрямовані на спростування висновків суду першої інстанції по суті пред`явлених вимог, що не є предметом цього апеляційного перегляду, оскільки цим судом здійснюється виключно перевірка того, чи вирішено судом першої інстанції питання про права та обов`язки СТОВ «Михайлівське». 
Суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції безпосередньо не стосується прав і обов`язків СТОВ «Михайлівське». 
Оскаржуване рішення не містить висновків чи судження щодо прав та обов`язків СТОВ «Михайлівське» у відповідних правовідносинах, оскільки суд вирішував питання щодо майнового права позивача на спадкове майно, до якого СТОВ «Михайлівське» не має відношення.
Доводи апеляційної скарги, що суд не залучив СТОВ «Михайлівське» до участі у справі, як зацікавлену особу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки скаржник не зазначає жодного фактичного порушення прав чи інтересів товариства оскаржуваним судовим рішенням. 
Крім того, чинне законодавство при розгляді справ про визнання права в порядку спадкування не передбачає залучення до участі у розгляді справи орендаря земельної ділянки, яка входить до складу спадщини  .
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що СТОВ «Михайлівське» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що цим рішенням суду порушуються його права чи інтереси.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною СТОВ «Михайлівське» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року, необхідно закрити.
Керуючись ст. 362 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Михайлівське» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року у справі за позовомОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради, Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської областіпро визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування закрити.
 Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст ухвали складено 17.08.2020.

Головуючий суддя                 С. І. Мурашко 
Судді О. Л. Карпенко

В. В. Черненко