ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
                                         ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
                                                     ПОСТАНОВА
                                                ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2020                                                                              Справа №  904/6223/19
м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

    Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача)   - Кузнецової І.Л.,
суддів - Березкіної О.В., Широбокової Л.П.,
при секретарі судового засідання:     Мацекос І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2020  у справі №904/6223/19 (суддя Петренко Н.Е., повне рішення складено 18.03.2020)
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ 
до Комунального підприємства теплових мереж " Криворіжтепломережа ", м.Кривий Ріг 
про стягнення 2589037грн 22коп. інфляційних втрат, 1153441грн 38коп. трьох процентів річних та 170428грн 52коп. пені
ВСТАНОВИВ:
- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2020 у справі №904/6223/19 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ"НАК"Нафтогаз України") задоволено, з Комунального підприємства теплових мереж (далі - КПТМ) "Криворіжтепломережа" на користь позивача стягнуто 170428грн 52коп. пені, 2589037грн 22коп. інфляційних втрат та 1153441грн 38коп. трьох процентів річних; 
- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №3257/1718-ТЕ-5/3 від 26.09.2017 в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованими, а також з того, що розрахунок вказаних сум, здійснений позивачем, є арифметично та методологічно правильним;
   - не погодившись з прийнятим рішенням, КПТМ "Криворіжтепломережа" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову;
   - у поданій скарзі йдеться про те, що постановою Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відповідно до якого газопостачальні підприємства відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, про те, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015 затверджено алгоритм розподілу коштів, які надходять на такі рахунки, про те, що згідно з алгоритмом кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання виключно на: поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, поточний рахунок оператора газотранспортної системи, поточний рахунок оператора газорозподільної системи та поточні рахунки газопостачальних підприємств, установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунку до 12 годин банківського операційного дня здійснюють розподіл коштів, які надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств та споживачів відповідно до затверджених Комісією нормативів, а також про те, що КПТМ"Криворіжтепломережа" має можливість сплачувати кошти за транспортування газу відповідно до умов договору виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, у зв"язку з чим, безпідставними є посилання позивача на наявність у відповідача можливості здійснювати оплату за вказаним договором власними коштами;
 - відповідач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що затверджений державою механізм автоматичного перерахунку коштів має на меті лише автоматизацію руху коштів між усіма учасниками ринку природного газу теплопостачальним підприємствам, які сплачуються кінцевими споживачами, на те, що рівень розрахунків населення впливає на наявність/відсутність заборгованості, її розмір, населення має договірні відносини з відповідачем, відтак, відповідач має та повинен проводити відповідну стимулюючу позасудову/судову роботи для своєчасного здійснення оплат населенням, на те, що п.6.3 договору передбачено обов"язок споживача своєчасно та в повному обсязі розраховуватися  за поставлений природний газ відповідно до п.6.1 цього договору в разі, коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного газу, що свідчить про наявність у відповідача можливості сплачувати кошти, перераховуючи з власних рахунків на рахунки зі спеціальним режимом використання, тим самим впливати на стан розрахунків, на те, обов"язок здійснювати оплату вартості спожитого природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання передбачено тільки для споживачів, при цьому  законодавством не встановлено заборони на проведення оплат шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця, а також на те, що відповідач мав передбачену умовами договору та нормативними актами можливість впливу на стан розрахунків, проте не використав її у повному обсязі, у зв"язку з чим, відсутні підстави для застосування до спірних відносин ст.614 Цивільного кодексу України та ст.218 Господарського кодексу України.
   Відповідно до ч.1   ст.269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2017 ПАТ"НАК "Нафтогаз України"     (постачальником) та КПТМ"Криворіжтепломережа" (споживачем) укладено договір постачання природного газу №3257/1718-ТЕ-5/3, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач ? оплатити його на умовах договору.
Згідно з п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
Відповідно до п.3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.
П.6.1 договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
В п.п.8.1, 8.2 договору сторони узгодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов"язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно з п. 6.1 договору  він зобов"язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16.4 процента річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від  суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з п.12 договору, в редакції додаткової угоди №2 від 14.04.2018 до нього, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
На виконання умов договору позивач, протягом жовтня 2017 року - лютого 2018 року, передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму   56449923 грн 84коп..
Оплата вартості переданого природного газу здійснена відповідачем з порушенням строків, встановлених п. 6.1 договору.
   У  зв`язку  з несвоєчасною  оплатою  позивачем  нарахована  пеня  в  сумі 170428грн   52коп. за загальний період з 26.12.2017 по 19.11.2018 в залежності від місяців поставки, три проценти річних в сумі    1153441 грн 38коп. за період  з 28.11.2017 по 25.12.2018 та інфляційні втрати в сумі 2589037 грн 22коп. за період з грудня 2017 по листопад 2018 року.
  Докази оплати вартості переданого природного газу в установлені договором строки відповідач не надав.
  Ст.525, 526 Цивільного кодексу України  передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
    Згідно з ч.1  ст.530 названого Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 Кодексу порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).
Ч.1 ст.611 Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Ст. 629 Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
   Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором №3257/1718-ТЕ-5/3 від 26.09.2017 в частині своєчасної оплати вартості переданого йому позивачем природного газу та ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. 
    Тому рішення господарського суду слід залишити без змін. 
    Доводи скаржника визнані колегією суддів необґрунтованими.
   Аналіз положень Порядку відкриття (закриття) рахунків та Порядку проведення розрахунків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792  дозволяє дійти висновку, що хоча постановою №792 і визначено спеціальний механізм проведення розрахунків, який усуває газопостачальні підприємства від розподілу коштів, сплачених споживачами за спожитий ними природний газ на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, однак остання не обмежує теплопостачальні підприємства у можливості виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу за договорами, укладеними з  продавцями природного газу, шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, не ставить повноту та своєчасність виконання вказаними підприємствами договірних обов`язків з оплати отриманого газу на користь продавців в залежність від оплати послуг з теплопостачання споживачами, не скасовує і не обмежує відповідальність споживачів перед підприємствами за невиконання обов`язків з оплати послуг.
Отже, приписи постанови № 792 самі по собі не змінюють строків розрахунків за договором, укладеним сторонами по даній справі, не позбавляють відповідача можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до нього відповідальності, передбаченої умовами договору, зокрема, у вигляді пені за прострочення оплати природного газу та виникнення зобов`язань, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України з оплати боргу з урахуванням трьох процентів  річних та встановленого індексу інфляції.
    Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі об"єднаної палати Касаційного господарського суд від 26.06.2020 у справі № 904/1210/18.
   
   Керуючись ст.269,   275,   276,   282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2020 у справі №904/6223/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;
-   постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;
- повна постанова складена 10.08.2020

Головуючий суддя                                                                                       І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                                             О.В.Березкіна

Суддя                                                                                                             Л.П.Широбокова