УХВАЛА

27 липня 2020 року 
Київ
справа №465/3256/17
адміністративне провадження №К/9901/16968/20
Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Галторг-сервіс» до Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення органу владних повноважень і зобов`язання вчинити дії,  -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Галторг-сервіс» звернулося до суду з позовом, у якому просило:
визнати протиправними та скасувати ухвалу Львівської міської ради №629 від 30  червня 2016 року в частині вилучення із Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд павільйону за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 77 (п.25 Додатку 1-В до ухвали міської ради №629 від 30 червня 2016 року); 
зобов`язати Львівську міську раду внести зміни до ухвали №1568 від 02 березня 2017  року шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м. Львова тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 77 з вказанням її власником ТОВ «Галторг-сервіс» (Додаток 1 до ухвали міської ради №1568 від 02 березня 2017 року); 
зобов`язати Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради укласти з ТОВ «Галторг-сервіс» договір оренди окремих конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 77 на умовах типових договорів.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року позов задоволено частково:
визнано протиправною та скасовано Ухвалу Львівської міської ради  №629 від 30  червня 2016 року в частині вилучення із Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд павільйону за адресою м. Львів, вул. Виговського, 77 (п.25 Додатку 1-В до ухвали міської ради №629 від 30 червня 2016 року);
зобов`язано Львівську міську раду внести зміни до  ухвали  №1568 від 02 березня 2017  року шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м. Львова  тимчасової споруди за адресою м. Львів, вул. Виговського, 77 із вказанням її власником ТОВ  «Галторг-сервіс»  (Додаток 1 до ухвали міської ради  №1568 від 02 березня 2017 року).
Провадження у справі в частині зобов`язання Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради укласти з ТОВ «Галторг-сервіс» договір оренди окремих конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасової споруди за адресою м. Львів, вул. Виговського, 77 на умовах типових договорів - закрито.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 19 травня 2020 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Львівська міська рада не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями подала касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Проте касаційна скарга подана без дотримання процесуальних положень про її форму та зміст, у зв`язку з чим її слід залишити без руху і надати строк для усунення недоліків з огляду на таке.
Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень.
За правилами частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої  статті 328 КАС України  встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі скаржник вказує, що вона подається на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Проте, відповідного обґрунтування щодо підстави для касаційного оскарження судових рішень вона не містить.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Натомість касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи та підстави непогодження з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів. 
Щодо сплати судового збору.
Відповідно до частини 4 статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до касаційної скарги, зокрема, додається документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною п`ятою статті 330 КАС України якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
На момент звернення з позовом до суду (у 2017 році) підпункт 1 пункт 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачав, зокрема, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено в 2017 році, зокрема, прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1  січня 2017   року - 1 600 гривень.
Судовий збір, що підлягав сплаті при зверненні до суду з позовом, що містить три позовні вимоги немайнового характеру складав 4 800,00 грн (1 600 * 3 =                          4 800, 00  грн).
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 9 600, 00   грн (4 800, 00 * 200% = 9 600, 00 грн).
Для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору, відповідачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі   9 600, 00   грн за такими реквізитами:   отримувач коштів - УК у Печер.  р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача  -  Казначейство України (ЕАП),     номер рахунку отримувача (стандарт ) - UA288999980313151207000026007,     код класифікації доходів бюджету     - 22030102,     найменування податку, збору, платежу -судовий збір (Верховний Суд, 055),     призначення платежу -     *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Отже, заявник касаційної скарги повинен виправити її недоліки протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України   до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.
Відповідно до положень статті 169 КАС України   суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини четвертої   статті 169 КАС України   позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 248, 330, 332, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Львівської міської ради - залишити без руху.
Надати скаржнику строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме вказати підстави звернення до суду касаційної інстанції з відповідним обґрунтуванням та сплатити судовий збір.
Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Роз`яснити, що у разі неусунення зазначених недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк, скарга буде повернута заявнику.
Надіслати скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                      Л.В. Тацій
Судді:                              А.Ю. Бучик
                         С.Г. Стеценко