ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3159/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,       
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 ,  ухвалене суддею  Брегей Р.І.,   по справі за позовом ОСОБА_1   до  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про  визнання протиправною та скасування вимоги,- 

в с т а н о в и В:

            У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з заявою до Управління про визнання протиправною та скасування вимоги щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування  в сумі 18091,26 грн. від 21 листопада 2019 року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 р. адміністративний позов задоволено . 
 Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  подав  апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким у задоволенні позову позивачу  відмовити в повному обсязі.
   Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Єдиною умовою реалізації права на підприємницьку діяльність є її державна реєстрація.
  Так, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-ІУ від 15.05.2003 року державна реєстрація - засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою.
   Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач зареєструвався, як фізична особа-підприємець, 22 квітня   1998 року.
Підприємницька діяльність припинена на підставі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26 травня 2005 року.
Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності  ФОП ОСОБА_1 , що не пов`язано з його банкрутством, відбулась 26 травня 2005 року .
21 листопада 2019 року Управління прийняло вимогу щодо сплати ОСОБА_1 внеску в сумі 18091,26 грн. 
Грошове зобов`язання нараховане за період здійснення ним підприємницької діяльності з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2019 року .
ОСОБА_1 отримав вимогу про сплату боргу 09 грудня 2019 року .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
    Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає   Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI   (далі   Закон №2464-VI).
Пунктом 2 частини 1   статті 1 Закону №2464   визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі   єдиний внесок)   консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З огляду на п.4 ч.1   ст.4 Закону №2464   платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.6   Закону №2464   платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно з п.2 ч.1 ст.7   Закону №2464   п.2 ч.1 ст.7   Закону №2464   єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51   частини першої   статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Отже, з огляду на викладене вище вбачається, що необхідними умовами для сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, однак за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому задля досягнення зазначеної мети законодавчо встановлений обов`язок зі сплати фізичними особами-підприємцями мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Таким чином, платниками єдиного соціального внеску відповідно до п.4 ч.1   ст.4 Закону №2464   є особи, які мають статус підприємців, тобто зареєстровані як фізичні особи-підприємці.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не набув статусу фізичної особи-підприємця, а отже,  не є платником внеску у цей період.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до   ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.   243, ст.   308, ст.   311, ст.   315, ст.   316 КАС України   суд, -
               
      ПОСТАНОВИВ:
                              
    Апеляційну  скаргу  Головного  управління  Державної  податкової  служби у Кіровоградській області -залишити без задоволення. 
             Рішення  Кіровоградського  окружног адміністративного суду від 20.01.2020 - залишити без змін. 
               Постанова суду набирає законної сили з 18 червня  2020 року та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова