ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/3202/16                                                Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Чудак О.М.
                                                                                                         Суддя-доповідач:Шурко О.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,
при секретарі                       Коцюбі Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі» до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверсі» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 10.02.2016 №350-23/62.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. На думку апелянта, оскаржувана вимога є такою, що винесена у відповідності до ПК України, а тому не підлягає скасуванню.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що позивач самостійно не визначав податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб та не отримував від контролюючих органів рішень про визначення податкового зобов`язання за вказаним платежем, а тому не розуміє у зв`язку із погашенням якого зобов`язання нараховано пеню в сумі 5433,61 грн та сформовано оскаржувану вимогу.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Аверсі» з питань дотримання податкового, валютного законодавства, за результатами якої складено акт від 29.12.2015 №14/26-15-13-02/32204434.
На підставі вказаного акту перевірки Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №0000082201/83, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Аверсі» за платежем орендна плата з юридичних осіб на 32103,91 грн.
Згідно з наявним у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, 29.01.2016 ТОВ «Аверсі» отримало поштове відправлення, відправлене Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією 26.01.2016.
Оскільки матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 26.01.2016 №0000082201/83, відповідач вважає, що 08.02.2016 настав строк сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 №0000082201/8, а тому в ІКП ТОВ «Аверсі» відображено зменшення наявної станом на 08.02.2016 переплати в сумі 32104,59 грн на суму вказаного зобов`язання.
У зв`язку із погашенням заборгованості, відповідачем 08.02.2016 нараховано позивачу пеню в сумі 5434,29 грн (несплачений залишок станом на 08.02.2016 складає 5433,61 грн).
10.02.2016 відповідачем сформовано та надіслано на адресу позивача податкову вимогу №350-23/62 про сплату пені в сумі 5433,61 грн.
Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України  кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пункт 14.1 ст. 14 ПК України містить наступні визначення понять:
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175);
- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (пп. 14.1.162).
Згідно з п. 129.1 с. 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;
у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.
Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Пунктом 54.5 ст.54 ПК України встановлено, що сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.пп.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до пп.59.1. ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Положеннями п.58.3 ст.58 ПК України  передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Пунктом 59.3. ст.59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4. ст.59 ПК України).
Згідно з п.59.5. ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Пунктами 42.1  та 42.2 ст.42 ПК України встановлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
При цьому, у відповідності до п.п.95.1-95.3 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 812/41/17, юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності опису вкладення вказаного поштового відправлення чи витягу з журналу вихідної кореспонденції, відсутні й підстави вважати, що податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №0000082201/8 вручено ТОВ «Аверсі» саме 29.01.2016, а вказане рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не надає можливості достовірно встановити вміст поштового відправлення №3960012604402 та підтвердити чи спростувати те, що у вказаному поштовому відправленні містилось податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №0000082201/8.
Колегія суддів із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки положення п. 42.2. ст. 42 ПК України  передбачають, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим  листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Колегія суддів наголошує, що податковим законодавством не встановлено та не конкретизовано необхідності надсилання контролюючим органом податкової вимоги рекомендованим листом з описом поштового відправлення.
Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2018 року у справі № 815/7006/14.
Так, у вищевказаній постанові Верховний Суд зазначив, що приписи п. 42.2. ст. 42 ПК України не вимагають від податкового органу надсилати документи із описом вкладення, що може довести який саме документ направляється на адресу платника податків.  
Як встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи наявна копія повідомлення про вручення поштового відправлення згідно з яким 29.01.2016 ТОВ «Аверсі» отримало поштове відправлення, відправлене Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією 26.01.2016.
Відтак, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у зв`язку з відсутністю опису вкладення поштового відправлення №396001260440, є помилковими.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області від 10.02.2016 №350-23/62, відтак позовні вимоги ТОВ «Аверсі» задоволенню не підлягають. 
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі».
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                                Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

                                                                                                    Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 27.07.2020.