КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 441/607/19
провадження №22-ц/824/6783/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Болотова Є.В., Левенця Б.Б.	
 	 	
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року /суддя Осаулов А.А./
 у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» про визнання кредитного договору недійсним та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, - 

В С Т А Н О В И В:
 
Позивач звернулась, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП»  з вимогами про визнання недійсним кредитного договору №1753158 від 25.08.2018 року, застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України та вирішити питання розподілу судових витрат.  /т. 1 а.с. 1-8, 128-129/
ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП»  звернулось із зустрічним позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №1753158 від 25.08.2018 року в розмірі 25 434,00 грн. та судового збору у розмірі 1 921,00 грн. /т. 1 а.с. 118-121/
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року позовні вимоги  ОСОБА_1 залишено без задоволення, позов ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» задоволено у повному обсязі. /т. 1 а.с. 214-220/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року у частині залишення без задоволення її позовних вимог, ухвалити нове про задоволення позовних вимог щодо визнання кредитного договору недійсним.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що укладення кредитного договору в електронному вигляді можливе виключно за допомогою використання кваліфікованих електронних довірчих послуг, а саме електронного цифрового підпису. Зазначає, що договір не відповідає вимогам ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Вказує, що надані відповідачем платіжне доручення та реєстр платежів не містять відомостей про переказ кредитних коштів на відповідний рахунок з конкретним номером, відкритим на її ім`я. Крім того, вважає, матеріали справи не містять даних про те, що її особа була належним чином ідентифікована при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, а докази, надані відповідачем є неналежними. Також, вказує, що не погоджується із сумою заборгованості, оскільки кредит не укладала і кредитні кошти не отримувала. Звертає увагу, що оскільки суд першої інстанції необґрунтовано відмовив їй протокольною ухвалою у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2176 від 29.10.2019 року, апеляційний суд повинен її скасувати.
Представник ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» - Литвинець С.А. звернувся із відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів, просив залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 25.08.2018 року між ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №1753158. /т. 1 а.с. 98/
Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом відповідача 25.08.2018 року та акцептована позивачем 20.03.2018 року шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором. /т. 1 а.с. 86-98/
Умови Договору містяться в Розділі III Оферти. Так, п. 1.1 Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника.
Договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений в такій заявці (п. 2.1 Договору).
Згідно п. 2.2 Договору сума кредиту та строк його повернення в межах, визначених Договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному Особистому кабінеті на підставі умов Договору.
Умови кредитування позивача вказані в заявці № 1753158, підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором 25.08.2018 року, і є наступними: строк кредиту 29 днів, сума кредиту 6 000 гривень, процентна ставка - 1,07% за один день, реальна процентна ставка - 391%, сукупна вартість кредиту по процентам - 1 862 грн., загальна сума до повернення - 7 862 грн. Крім того, у заявці, ОСОБА_1 вказала свої паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який відповідач мав зарахувати суму кредитних коштів. /т. 1 а.с. 98/
25.08.2018 року ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» перерахувало 6 000 грн. ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», про що свідчить платіжне доручення №20041. /т. 1 а.с. 106/
Згідно з п. 2.10 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом.
Термін для повернення ОСОБА_1 кредиту та нарахованих процентів за Договором було встановлено до 23.09.2018 року. Однак, позичальник у вказаний строк суму кредиту на нараховані проценти за його користування не повернув.
Натомість, позивач скористалась послугою щодо продовження строку користування кредитом, умови якої містяться в Розділі IV Оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту».
Згідно п. 1 - п. З Розділу IV Оферти у випадку прострочення строків повернення кредиту позичальник має право укласти з кредитором угоду про відтермінування повернення Кредиту за умови сплати комісії за відтермінування строку повернення кредиту. Розмір комісії, в залежності від строку відтермінування повернення кредиту та суми кредиту розраховується наступним чином: розрахована на підставі вказаних даних сума комісії округлюється до цілих одиниць у сторону зменшення. Для зручності позичальника, в особистому кабінеті міститься калькулятор розрахунку комісії, який відтворює необхідну суму комісії за весь строк відтермінування, розраховану на підставі вказаних умов Договору.
Угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитора суми комісії за весь строк відтермінування з призначенням платежу. В період, з моменту отримання кредитором сплаченої позичальником комісії за весь строк відтермінування і до закінчення строку відтермінування, нарахування процентів за користування Кредитом згідно п. 2.8 або п. 2.11 Договору не здійснюється, неустойка не нараховується.
У період з 25.09.2018 року по 04.02.2019 року ОСОБА_1 перераховувала ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» кошти, у якості плати для відтермінування строку повернення кредиту до 08.02.2019 року. /т. 1 а.с. 123/
Згідно п. 2.11 Договору починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту Договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування.
Згідно п. 7.4 Договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень п. 2 ст. 625 ЦК України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору.
Станом на 16.08.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 25 434 грн., яка складається з 6 000 грн. суми кредиту, 18 695 грн. суми процентів, 553 грн. пені, 186 грн. індексу інфляції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним кредитного договору, суд першої інстанції вірно керувався нормами п. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якого, цей закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; ч. 1 ст. 207 ЦК України, якою встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав визнавати договір про надання кредиту №1753158 від 25.08.2018 року недійсним, оскільки вимоги законодавства при його укладенні порушено не було.
Як вбачається з матеріалів справи, що 25.08.2018 року між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та  ОСОБА_1  укладено Договір про надання кредиту № 1753158.
Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом відповідача 25.08.2018 року та акцептована позивачем 20.03.2018 року шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором.
Умови кредитування відповідачки вказані в заявці № 1714473, підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором 25.08.2018 року, і є наступними: строк кредиту 29 днів, сума кредиту 6 000 гривень, процентна ставка - 1,07% за один день, реальна процентна ставка - 391%, сукупна вартість кредиту по процентам - 1 862 грн., загальна сума до повернення - 7 862 грн. Крім того, у заявці, ОСОБА_1 вказала свої паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який відповідач мав зарахувати суму кредитних коштів.
Крім того, у заявці ОСОБА_1 вказала свої паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який відповідач зарахував суму кредитних коштів, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою руху коштів позивача.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що 25.08.2018 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» в кредит грошові кошти в сумі 6 000 грн.
Термін для повернення позивачу кредиту та нарахованих процентів за договором було встановлено до 23.09.2018 року, однак не повернувши у визначений строк, скористалась послугою щодо продовження строку користування кредитом, внаслідок чого строк повернення кредиту відтермінувався до 08.02.2019 року. 
Станом на 16.08.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 25 434 грн., яка складається з 6 000 грн. суми кредиту, 18 695 грн. суми процентів, 553 грн. пені, 186 грн. індексу інфляції.
Згідно з п. 1 ст. 203 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частинами 6 і 12 п. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено наступні терміни:
- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;
- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до п. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно пунктів 12-13 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 64 ЦПК України.
Згідно п. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять даних про те, що її особа була належним чином ідентифікована при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, а докази, надані відповідачем є неналежними спростовуються заявкою № 1753158 від ОСОБА_1 , яка зазначеною заявою ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, данні паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи), та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписала зазначену заяву.
Суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що заяву сформовано та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам ст. 627 ЦК України, ст. 11, 12 «Про електронну комерцію».
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності ознак недійсності кредитного договору та водночас наявності у матеріалах справи доказів з приводу виникнення у позивача кредитної заборгованості.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: