Постанова  
Іменем України
30 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 509/3945/15-ц
провадження № 61-46532св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Малиновського районного суду міста Одеси                                         від 14 вересня 2017 року у складі судді Михайлюка О. А., постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Калараш А. А.,  Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Малиновського районного суду міста Одеси  від 14 вересня 2017 року, постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня                       2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») звернулося до суду з позовом до                      ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладена угода № 301089 з додатками до неї, з метою отримання автомобіля марки «І-VAN А07АІ» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. 28 липня                            2010 року ОСОБА_1 отримав право на отримання автомобіля «I-VAN А07АІ».
Відповідно до пункту 7.1 статті 7 додатку № 2 до угоди учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеної в додатку № 1, із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи АвтоТак.
03 серпня 2010 року  ОСОБА_1 реалізував своє право на вибір іншого автомобіля шляхом підписання акта вибору автомобіля, згідно з яким він просив змінити автомобіль марки «I-VAN А07АІ» на автомобіль «КІА SORENTO».
Пунктом 7.2 статті 7 додатку № 2 до угоди передбачено, що якщо обрана учасником марка та/або модель коштує дорожче, ніж модель автомобіля, зазначена в додатку № 1, учасник зобов`язаний одноразовим платежем сплатити різницю їх поточної ціни у відповідному місяці до моменту отримання автомобіля. В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку № 1 до угоди.
05 серпня 2010 року між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким останні зобов`язалися відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за угодою від 30 червня                     2010 року.
10 серпня 2010 року ОСОБА_1 отримав автомобіль «КІА SORENTO», кузов НОМЕР_1 , 2010 року випуску, і зареєстрував його на своє ім`я у РЕВ-3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Отримавши автомобіль, ОСОБА_1 зобов`язався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, розрахованих відповідно до ціни автомобіля зазначеного у додатку № 1 до угоди «I-VAN А07АІ».
В період з липня 2010 року до вересня 2014 року ОСОБА_1 сплачував щомісячні внески, однак, починаючи із жовтня 2014 року, припинив сплачувати щомісячні внески, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості.
На підставі викладеного ТОВ «Авто Просто» просило стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за угодою від 30 червня 2010 року № 301089  в сумі 389 354,04 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2017 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за угодою № 301089 від 30 червня 2010 року, яка складає                       62 011,02 грн - заборгованість по сплаті платежів по поверненню вартості автомобіля; 12 453,76 грн - заборгованість по сплаті щомісячного внеску в оплату послуг за термін з вересня 2014 року по серпень 2015 року, а всього 74 464,78 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач у добровільному порядку не виконав зобов`язання щодо сплати вартості автомобіля та наданих послуг.
При цьому зазначив, що відповідно до висновку експерта судово-економічної експертизи, призначеної по справі ухвалою суду від 13 грудня 2016 року, заборгованість за угодою від 30 червня 2010 року у розмірі, визначеному                  ТОВ «Авто Просто», документально не підтверджується, у зв`язку з цим дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Не погодившись з таким рішенням місцевого суду, ТОВ «Авто Просто» подало апеляційну скаргу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2018 року рішення  місцевого суду  залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду,                                  ТОВ «Авто Просто», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтовувалась, зокрема, тим, що про час та місце судового розгляду, призначеного апеляційним судом на 27 вересня 2018 року, позивача повідомлено не було. Про те, що судове засідання відбулось 27 вересня 2018 року, позивач дізнався, отримавши копію оскаржуваної постанови апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2018 року.
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача  - адвокат                      Голенєва О. І. просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.
 
13 квітня  2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд  встановив, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та                           ОСОБА_1 укладена угода № 301089 з додатками до неї, з метою отримання автомобіля марки «І-VAN А07АІ» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. 28 липня                           2010 року ОСОБА_1 отримав право на отримання автомобіля «I-VAN А07АІ».
Відповідно до пункту 7.1 статті 7 додатку № 2 до угоди учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеної в додатку № 1, із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи АвтоТак.
03 серпня 2010 року  ОСОБА_1 реалізував своє право на вибір іншого автомобіля шляхом підписання акта вибору автомобіля, згідно з яким він просив змінити автомобіль марки «I-VAN А07АІ» на автомобіль «КІА SORENTO».
Пунктом 7.2 статті 7 додатку № 2 до угоди передбачено, що якщо обрана учасником марка та/або модель коштує дорожче, ніж модель автомобіля, зазначена в додатку № 1, учасник зобов`язаний одноразовим платежем сплатити різницю їх поточної ціни у відповідному місяці до моменту отримання автомобіля. В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку № 1 до угоди.
05 серпня 2010 року між позивачем та ОСОБА_3 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким останні зобов`язалися відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за угодою від 30 червня                     2010 року.
10 серпня 2010 року ОСОБА_1 отримав автомобіль «КІА SORENTO», кузов НОМЕР_1 , 2010 року випуску, і зареєстрував його на своє ім`я у РЕВ-3 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .
ОСОБА_1 зобов`язався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, розрахованих відповідно до ціни автомобіля зазначеного у додатку № 1 до угоди «I-VAN А07АІ».
Установлено, що з жовтня 2014 року відповідач припинив сплачувати щомісячні внески, в зв`язку з чим виникла заборгованість станом на серпень 2015 року в сумі 389 354,04 грн.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини друга, четверта статті 128 ЦПК України).
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка,                           а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина восьма статті 128 ЦПК України).
Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю (частина десята статті 128 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE                 (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ,                   від 13 грудня 2011 року).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що призначене на 12 липня 2018 року судове засідання Апеляційного суду Одеської області не відбулося внаслідок перебування судді у відпустці. Розгляд справи було відкладено на 27 вересня 2018 року.  
Разом із тим, відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи 27 вересня 2018 року в матеріалах справи відсутні. 
У матеріалах справи міститься телефонограма, у відповідності до якої 10 липня 2018 року помічником судді повідомлено в телефонному режимі позивача  в особі Онищенко О. А. про те, що судове засідання відкладено на 27 вересня 2018 року о 10 год. 30 хв., про що о 17 год 09 хв. складено телефонограму, яка зареєстрована в журналі телефонограм за № 4085.
Проте, згідно із частиною дев`ятою статті 128 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи апеляційним судом) суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Отже, за загальним правилом повідомлення учасників справи телефонограмою не відповідає встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Тому відсутні визначені процесуальним законом докази належного повідомлення представника позивача про призначений розгляд справи апеляційним судом на 27 вересня 2018 року.
За таких обставин колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що апеляційний суд розглянув справу за відсутності позивача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Представник ТОВ «Авто Просто» у судовому засіданні 27 вересня 2018 року, коли апеляційним судом було ухвалено оскаржуване судове рішення, був відсутнім.
Позивач як на підставу своєї касаційної скарги посилається, зокрема, на розгляд судом апеляційної скарги без його участі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт п`ятий частини першої статті 411 ЦПК України).
У частині четвертій статті 411 ЦПК України зазначено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів Верховного Суду вважає, що постанову апеляційного суду слід скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити частково.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2018 року  скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
В. М. Коротун