ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/13428/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 ( суддя першої інстанції Тулянцева І.В.) в адміністративній справі №160/13428/19 за позовом   ОСОБА_2  до  Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни   третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" про визнання протиправною та скасування постанови,- 
ВСТАНОВИВ:
27 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ Україна", в якій позивач просив: визнати протиправною та скасувати постанову від 18.10.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні №60053855 при примусовому виконанні виконавчого напису №3459, виданого 04.09.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.
18 травня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку від Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни надійшла заява про закриття провадження у справі №160/13428/19 на підставі пункту 7 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, в  обґрунтування якої відповідачем зазначено, що у зв`язку з набранням законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/1829/20, постановою приватного виконавця від 11.03.2020 скасовано постанову від 18.10.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Враховуючи, що оскаржувана у справі №160/13428/19 постанова державного виконавця припинила свою дію через її скасування, наявні підстави для закриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 року заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф ) Тетяни Леонідівни про закриття провадження у справі задоволено.
Провадження у справі №160/13428/19 закрито.
Стягнуто за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Стягнуто за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф ) Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. (п`ять тисяч п`ятсот гривень нуль копійок).
Частково не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф ) Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. В іншій частині апелянт рішення суду не оскаржує.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
У відповідності до ч.2 ст.238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Згідно з частиною першою статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами пункту 2 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду першої інстанції було надано: договір про надання правової допомоги від 27.12.2019; додаткову угоду від 08.01.2020 до договору про надання правової допомоги від 27.12.2019; рахунок №1 від 10.02.2020; акт виконаних робіт від 18.02.2020 до договору про надання правової допомоги від 27.12.2019; квитанцію №0.0.1620271785.1 від 18.02.2020 на суму 5500,00 грн.
Водночас колегія суддів констатує, що обов`язок доведення неспівмірності та можливого зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем аргументів та доказів такої неспівмірності колегії суддів не надано, тому ці витрати позивача підлягають стягненню у повному обсязі.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання про стягнення на користь позивача судових витрат.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 в адміністративній справі №160/13428/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 05.08.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва