Номер провадження: 22-ц/813/6382/20 
Номер справи місцевого суду: 523/15554/19
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого - Комлевої О.С., 
суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2020 року, постановлене під головуванням судді Кисельова В.К.,-

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, про поновлення цивільної дієздатності, скасування опіки. 
У обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2008 року по цивільній справі №2-О-212/2008 ОСОБА_1 визнано недієздатним. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2009 року призначено ОСОБА_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_1 . Заявник вважає, що стан його здоров`я покращився, а тому дієздатність необхідно поновити. На підставі викладеного, заявник просив скасувати його діагноз, поновити його дієздатність, позбавити ОСОБА_2 опікунства, та визнати посвідчення опікуна недійсним. 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2020 року заяву залишено без задоволення у повному обсязі. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким визнати ОСОБА_1 дієздатним та скасувати опіку над заявником.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначив що рішення суду першої інстанції неправосудним, оскільки суд не звернув увагу на ту обставину, що згідно п.6 ст. 300 ЦПК України судові рішення про визнання фізичної особи недієздатною, мають строк дії, який не може перевищувати двох років. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
В судове засідання, призначене на 08 липня 2020 року сторони не з`явилися, всі були сповіщені належним чином (а.с.82-85).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, встановивши обставини та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;  чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати;  чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2008 року по цивільній справі №2-О-212/2008 ОСОБА_1 визнано недієздатним (а.с. 12). 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2009 року призначено ОСОБА_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_1 (а.с. 13).
Заявник вважає, що стан його здоров`я покращився, а тому дієздатність необхідно поновити. На підставі викладеного, заявник просив скасувати його діагноз, поновити його дієздатність, позбавити ОСОБА_2 опікунства, та визнати посвідчення опікуна недійсним. 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2019 року по справі було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» (а.с.28-29).
Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №518 від 27 листопада 2019 року комісія експертів-психіатрів дійшла висновків, що за даними амбулаторного судово-психіатричного дослідження виконати експертне завдання не є можливим, оскільки для проведення дослідження необхідно проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, з тривалим спостереженням за поведінкою у умовах психіатричного стаціонару (а.с.35-38). 
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 4 ст. 300 ЦПК України скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи, то заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України в редакції, яка була чинною на день ухвалення судових рішень про визнання ОСОБА_1 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".
Згідно ч.ч.3, 4 ст. 3 ЦПК України в редакції, що діяла на день ухвалення судових рішень провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Частиною 4 статті 300 ЦПК України, в редакції, що діяла на час розгляду заяви поновлення цивільної дієздатності, скасування опіки, визначено, що скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.
Таким чином, зазначена вище норма права визначає висновок судово - психіатричної експертизи, якою встановлюється видужання або значне поліпшення психічного стану фізичної особи, яка була визнана недієздатною, єдиною підставою для скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності цієї фізичної особи.
Закон не передбачає можливість скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності цієї фізичної особи на підставі пояснень свідків.
Таким чином,  суд  першої інстанції  правильно  дійшов висновку що обставини видужання  або значного поліпшення  психічного стану  особи, яка рішенням суду визнана не дієздатною, мають підтверджуватись  лише  висновком судово-психіатричної експертизи. Незгода із висновком судово-психіатричної експертизи, яку висловив заявник у апеляційній скарзі не є підставою для скасування рішення суду оскільки її дійсність у встановленому законом порядку не оскаржувалась.
Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що строк дії рішення про визнання його недієздатним, у відповідності до положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, не може перевищувати двох років, колегія суддів відмічає наступне.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2008 року по цивільній справі №2-О-212/2008 ОСОБА_1 визнано недієздатним, а рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2009 року призначено ОСОБА_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_1 .
Цивільний  процесуальний  кодекс України, в редакції, яка була чинною на день ухвалення судових рішень про визнання ОСОБА_1 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, а саме стаття 241 не містила приписів щодо строку дії постановленого судом рішення. Стаття 300 Цивільного процесуального кодексу України в редакції станом на 25 березня 2019 року містить у своєму складі частину шосту згідно якої строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Зазначене положення набрало чинності з 15 грудня 2017 року, а отже саме з цього часу, з дня введення закону в дію, має відраховуватись дворічний строк чинності раніше ухваленого рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ч.1 статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 03 серпня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк