ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/479/20 Справа № 194/1262/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Літвінової А.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дім страхування", про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и л а:
       20 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дім страхування", про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 321099,45 грн., з яких 301099,45 грн. – сума матеріальної шкоди, яку повинен сплатити на її користь відповідач за пошкодження її автомобіля марки «Skoda Octavia A7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 20000 грн. – сума компенсації за завдану моральну шкоду; стягнути з відповідача на її користь витрати по судовому збору у сумі 3210,99 грн.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року   позов  ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , треті особи:  ОСОБА_3 , ПрАТ "СК "Дім страхування", про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 237615 грн. 72 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 3000 грн., судовий збір у розмірі 2481 грн. 87 коп.
В апеляційні скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 25 листопада 2017 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_1 , автомобіль позивачки «Skoda Octavia А7» реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав наступні механічні пошкодження: деформована передня частина (капот, бампер, передні фари, передні крила та інше).
Відповідачем та його представником визнано той факт, що власником автомобіля «Skoda Octavia А7» реєстраційний номер НОМЕР_1 є саме ОСОБА_2 .
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування», на випадок виникнення деліктного зобов`язання, взяла на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника ОСОБА_1 , який завдав шкоди та виплатила позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування за ремонт авто Skoda реєстраційний номер НОМЕР_1 у сумі 99000,00 грн.
Одержання потерпілою ОСОБА_2 страхового відшкодування у сумі 99000,00 грн. недостатньо для повного покриття заподіяної їй шкоди, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода не відшкодована страховою компанією.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 19 грудня 2017 року, складений ФОП ОСОБА_4 , оскільки огляд транспортного засобу проводився за відсутності відповідача та в ньому були зазначені пошкодження, які не стосуються дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25 листопада 2017 року - двері задні ліві вм`ятина в середній частині, подряпини двох дверей задньої правої та лівої при евакуації, а суд позбавлений можливості вирахувати суму спричиненої матеріальної шкоди, також в ньому зазначено, зокрема за фарбування усього автомобіля, а не пошкодженої його частини, а також придбання фарби для усього автомобіля.
Крім того, як вбачається з листа №15192-0-26-11/15 від 17.10.2011 року Міністерства Юстиції перевагу щодо встановлення спричинених матеріальних збитків пошкодженим транспортним засобам необхідно надавати висновкам експертів.
Суд першої інстанції прийняв до уваги висновок № 118/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 15 грудня 2017 року, складений судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 , де вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Skoda Octavia реєстраційний номер НОМЕР_1 на 25 листопада 2017 року складала 336615,72 грн., так як при огляді транспортного засобу автомобіля Skoda Octavia реєстраційний номер НОМЕР_1 були присутні учасники справи, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, і в ньому наводиться розрахунок без пошкоджень, які не стосуються дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням цього, стягненню підлягає матеріальна шкода у розмірі 336615,72-99000=237615,72 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що діями відповідача ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу ОСОБА_2  спричинена матеріальна шкода, розмір якої складає 237615,72 грн. та яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Враховуючи, що права позивача порушені внаслідок пошкодження її автомобіля з вини відповідача, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, характер заподіяних моральних страждань позивача і їх тривалість та залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з пошкодженням майна, а також з урахуванням принципів розумності та справедливості та усіх обставин, які мають істотне значення, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 3000 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Згідно абз. 2 п. 22.3 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Висновок експертного автотоварознавчого дослідження є належним доказом у спірних правовідносинах.
Відповідач не надав доказів на спростування розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги посилання представника відповідача, що повинна бути стягнута тільки вартість реального відновлювального ремонту автомобіля, а не розмір матеріального збитку, визначений в експертизі, оскільки визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
Доводи апеляційної скарги щодо розміру шкоди, а також надані роздруківки з загальнодоступного сайту автозапчастин, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки основним доказом у даній справі є висновок експерта.
Так, висновок №118/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 15 грудня 2017 року здійснено судовим експертом автотоварознавцем , що має фахову вищу освіту та досвід роботи експертом з 2000 р., стаж роботи за фахом 40 років, що підтверджується свідоцтвом Міністерства Юстиції України №360 від 18.11.2015 з правом проведення автотоварознавчих експертиз за фахом 12.2 “Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власникові транспортного засобу”.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що вказаний висновок є належним доказом по справі, а відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Не скористався відповідач своїм правом клопотати про призначення автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення суми завданої матеріальної шкоди ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.
Правильним є посилання суду першої інстанції, що чинним законодавством не заборонено потерпілій особі здійснювати ремонт пошкодженого майна власними силами.
Щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів, зазначає наступне.
За правилами ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно стягнуто моральну шкоду, яку позивач зазначив внаслідок суттєвого пошкодження належного їй транспортного засобу, у визначеному розмірі.
Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, на законність судового рішення не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.
Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: