ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року	Львів	Справа № 140/184/20 пров. № А/857/5035/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Іщук Л.П., Затолочного В.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
суддя у І інстанції                                                            Каленюк Ж.В., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення                               17 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ) та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію з 01 березня 2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та без урахування заробітної плати за період з липня 1995 року по червень 1999 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 140/184/20 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у даній справі мало місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а переведення на пенсію, розраховану за іншим законом. Тому вид пенсії (по інвалідності) залишився той самий. Окрім того, Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України безпідставно застосувало приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII змін, що регулюють порядок переведення пенсій, призначених за іншими законами, на пенсію на умовах цього Закону, у частині застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки, та обчислило пенсію позивачці з урахуванням довідок про заробітну плату, наявних у матеріалах пенсійної справи. 
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачкою, яка у своїй скарзі просила скасувати його та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення невірно встановлено обставини справи. При цьому зазначає, що оскільки вона отримувала пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу», то за призначенням пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулась вперше. Відтак, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший у межах одного закону. Окрім того, на її думку, при проведенні розрахунку пенсії з 01 березня 2019 року має застосовуватись середня заробітна плата по Україні за 2016-2018 роки, як для новопризначених пенсій, та для обчислення розміру заробітної плати за нею залишається право вибору періоду роботи відповідно до законодавства, що діяло на момент призначення пенсії по нормам Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у березні 2019 року (частини1 та 2 статті 40 цього Закону). 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі заяви від 07 грудня 2007 року відповідно до протоколу від 14 грудня 2007 року № 8286 ОСОБА_1 Ковельським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України (правонаступником якого є ГУ ПФУ) з 07 листопада 2007 року призначена пенсія по інвалідності на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу». На момент призначення пенсії і надалі позивачка не працювала та її загальний стаж становив 33 роки 06 місяців 02 дні; пенсія ОСОБА_1 була обчислена із заробітної плати за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією за період з 01 грудня 2005 року по 30 листопада 2007 року згідно з довідкою від 06 грудня 2007 року № 155 у розмірі 84 % від заробітної плати. Пенсія ОСОБА_1 неодноразово перераховувалася за її заявою та на підставі довідок про заробітну плату від 14 березня 2008 року № 39, від 06 березня 2009 року №56, від 20 вересня 2010 року № 63/05-038, а також відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі № 159/2739/14а. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2018 року становив 3415,25 грн.
04 квітня 2019 року Ковельським об`єднаним управління Пенсійного фонду України ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом України «Про державну службу», на пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 березня 2019 року. При цьому розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 33 роки 06 місяців 02 дні (коефіцієнт стажу 0,33500), середньомісячного заробітку 10385,02 грн. за період з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року (довідка від 06 грудня 2007 року № 157) та з 01 липня 2000 року по 06 грудня 2007 року. Розмір пенсії з надбавками становить з 01 березня 2019 року 3673,59 грн.
Листом від 13 грудня 2019 року № 27928/02-39 ГУ ПФУ на запит ОСОБА_1 про інформацію її інформовано про розмір пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком, на яку позивачку переведено автоматично на підставі пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійної справи, оскільки розмір такої пенсії є більшим, ніж той, що був призначений за Законом України «Про державну службу».  При обрахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки - 4404,35 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 2,35790). Одночасно було повідомлено, що спеціалістами ГУ ПФУ проведено розрахунки пенсії за віком та по інвалідності, у тому числі із заробітку за інші періоди, однак одержуваний вид пенсії у розмірі пенсії за віком наразі є найвигіднішим.
Позивачка не погодилася із розрахунком пенсії, на яку її переведено із 01 березня 2019 року, та звернулась до суду із цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Як передбачено статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з частиною 1 статті 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 пенсія по інвалідності призначена з 07 листопада 2007 року на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ). Відповідно до зазначеної норми (станом на 07 листопада 2007 року) державним службовцям, які у період перебування на державній службі визнані інвалідами I та II груп, незалежно від причини інвалідності пенсія по інвалідності призначається в розмірах, передбачених частинами другою і п`ятою цієї статті, після припинення ними державної служби за наявності стажу державної служби не менше 10 років та страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із частинами 2 та 5 статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії
Частиною 3 статті 37 цього ж Закону передбачено, що пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до пункту 2.24 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1, при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Законів України … «Про державну службу» …  для визначення розміру пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.
З протоколів від 14 грудня 2007 року (а.с. 33-38) видно, що при призначенні пенсії по інвалідності за Законом № 3723-ХІІ, пенсійний орган на виконання вимог частини 3 статті 37 Закону № 3723-ХІІ проводив також розрахунок пенсії по інвалідності за Законом № 1058-IV (шифр пенсії 421) для розмежування джерел пенсійних виплат.
Як встановлено частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 1058-ІV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Окрім того, відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 1058-ІV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
При цьому частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV (в редакції до 15 квітня 2016 року) було передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Абзац перший частини 1 статті 40 Закону №1058-IV на підставі Закону України від 29 березня 2016 року № 1043-VIII «Про внесення зміни до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітної плати для обчислення пенсії» (набрав чинності 15 квітня 2016 року) викладено у новій редакції: 
«Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв».
Згідно із частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Як встановлено частиною 2 статті 40 вказаного Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
На підставі наведеного слід дійти висновку, що при призначенні пенсії відповідно до Закону № 1058-IV її розмір обчислюється виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Як передбачено частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
При цьому частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Виходячи із встановлених судом першої інстанції на підставі матеріалів справи обставин, апеляційний суд погоджується із тим, що у даному випадку мало місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а переведення на пенсію, розраховану за іншим законом, однак вид пенсії (по інвалідності) залишився той самий.
Водночас, матеріали справи свідчать, що на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком згідно із Законом №1058-IV орган Пенсійного фонду перевів ОСОБА_1 з урахуванням положень пункту 4-7 розділу XV цього Закону, який застосовується із 01 жовтня 2017 року.
Зазначеним пунктом розділ XV Закону № 1058-IV доповнено на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі -  Закон № 2148-VIII).
Відповідно до пункту 4-7 розділу XV Закону № 1058-IV особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Згідно з пунктом 8 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124    (далі - Порядок № 124), перерахунок пенсії особам, яким пенсію/щомісячне довічне грошове утримання призначено відповідно до Законів України … «Про державну службу»…, проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом, за матеріалами пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку України.
Отже, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що пунктом 4-7 розділу XV Закону №1058-IV та пунктом 8 Порядку № 124 передбачено можливість органу Пенсійного фонду переводити особу на пенсію на умовах Закону № 1058-IV без згоди пенсіонера, з урахуванням документів, наявних у пенсійній справі.
Відповідно до пункту 13 Розділу XV Закону № 1058-ІV з 01 жовтня 2017 року у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема, «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.
На погляд суду апеляційної інстанції, системний аналіз змін, внесених до Закону № 1058-ІV, свідчить про те, що з 01 жовтня 2017 року запроваджено автоматичний перерахунок усіх пенсій, зокрема і тих, що призначені за Законом № 3723-ХІІ у разі її збільшення, та автоматичне переведення пенсії на умовах, передбачених Законом № 1058-ІV.
Виходячи із наведеного, слід погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що автоматичне переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком на умовах Закону № 1058-IV не суперечить нормам чинного законодавства. При цьому Закон не встановлює, що таке переведення є новим призначенням пенсії. За своєю суттю це є перерахунком пенсії, оскільки вид пенсії не змінюється, а змінюється її розмір; для такого перерахунку не вимагається подання нових документів. 
При цьому судом першої інстанції обґрунтовано враховано те, що після призначення пенсії ОСОБА_1 не працювала, а отже її страховий стаж та заробітна плата, з якої були сплачені страхові внески, не зазнали змін, і відповідні документи були подані при зверненні позивача за призначенням пенсії у грудні 2007 року та містяться в матеріалах пенсійної справи.
Водночас, пунктом 4-7 розділу XV Закону № 1058-ІV встановлено, що для порівняння розміру пенсії, визначеної за Законом України, зокрема, «Про державну службу», та цим Законом, здійснюється перерахунок пенсії відповідно до пункту 4-3 цього розділу. Згідно з положеннями пункту 4-3 розділу XV Закону № 1058-ІV з 01 жовтня 2017 року пенсії перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
При цьому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 обумовлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Виходячи із наведеного, апеляційний суд підтримує думку суду першої інстанції, що приписами розділу ХV Закону № 1058-IV (зі змінами, внесеними Законом № 2148-VIII) прямо передбачена можливість переведення на пенсію на умовах цього Закону для осіб, яким призначені пенсії відповідно до інших законів (в тому числі Закону №3723-ХІІ), а при перерахунку раніше призначеної пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що пенсію по інвалідності перераховано ОСОБА_1 з 01 березня 2019 року та для обрахунку пенсії застосовано середню заробітної плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки (3764,40 грн) із застосуванням коефіцієнта збільшення середньої заробітної плати 1,17, що становить 4404,35 грн, а середньомісячний заробіток для обчислення - 10385,02 грн взято за період з липня 1995 року по червень 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2007 року (а.с. 8-11).
Таким чином, на думку апеляційного суду, суду першої інстанції дійшов вірного висновку, що Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України підставно застосувало приписи Закону № 1058-ІV із врахуванням внесених Законом № 2148-VIII змін, що регулюють порядок переведення пенсій, призначених за іншими законами, на пенсію на умовах цього Закону, у частині застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки, та обчислило пенсію ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату, наявних у матеріалах її пенсійної справи.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає. 
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 140/184/20 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу. 
Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	В. С. Затолочний