ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року 
м. Київ
справа №802/192/18-а
адміністративне провадження №К/9901/64010/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Козятинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову  Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року  у складі колегії: головуючого судді - Загороднюка А.Г., суддів: Драчук Т.О.,  Полотнянка Ю.П.
УСТАНОВИВ:
В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Козятинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Козятинське ОУПФУ, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.07.2017 щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язати Козятинське ОУПФУ призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до поданої ним заяви від 05.11.2015 року. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що маючи необхідний пільговий та загальний трудовий стаж в грудні 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Разом із тим, листом від 14.12.2015 йому було відмовлено у призначенні пенсії з причин не зарахування до стажу роботи періодів його роботи з 17.09.1990 по 10.01.1992, з 23.06.1992 по 14.12.1993, з 15.12.1993 по 29.09.1995. Проте, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №133/2145/16 визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 17.09.1990 по 10.01.1992, з 23.06.1992 по 14.12.1993, з 15.12.1993 по 29.09.1995. Отримавши постанову, він одразу ж звернувся із нею до відповідача та наполягав на призначенні пенсії. Однак, враховуючи тривале зволікання пенсійного органу, 12.07.2017 він знову звернувся до відповідача із відповідною заявою про призначенні пенсії, проте, у відповідь на свою заяву, отримав відмову у призначенні пенсії, яка мотивована відсутністю у нього, на момент звернення, пільгового та загального трудового стажу, необхідного для призначення пенсії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Козятинське ОУПФУ призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до поданої ним заяви, з грудня 2015 року.
В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 серпня          2018 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Не погодившись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. 
Касаційна скарга аргументована фактично тими ж доводами, що й позов. Крім того, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував, що Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, та Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а також помилково визнав окремим суб`єктом владних повноважень у даних правовідносинах - комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Також зазначає, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №133/2145/16 встановлено, що із заявою про призначення пенсії позивач звернувся до відповідача в грудні 2015 року, однак суд апеляційної інстанції вказаного не врахував.
Відповідач правом на подання заперечень на касаційну скаргу позивача не скористався. 
У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами встановлено, що в грудні 2015 року позивач звернувся до Козятинського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з врахуванням наданих ним документів, що підтверджують дані умови праці.
Рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, позивачу до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, зараховано період його роботи з 03.08.1985 по 30.08.1990, що складає 5 років 28 днів. Водночас, не зараховано до пільгового стажу: період роботи з 17.09.1990 по 10.01.1992, оскільки не уточнено характер роботи та не надано відомостей про ліквідацію кооперативу "Дорожник"; з 23.06.1992 по 14.12.1993 - не надано відомостей про атестацію робочого місця та відсутні відомості про ліквідацію підприємства "Газбуд", з 15.12.1993 по 29.09.1995 в Акціонерній будівельній компанії "Подряд" - не надано відомостей про атестацію робочого місця.
24.05.2016 позивач подав до Козятинського ОУПФУ заяву про призначення йому пенсій на пільгових умовах.
Крім того, не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу вищезазначених періодів його роботи, ОСОБА_2 оскаржив їх у судовому порядку.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня          2017 року (справа №133/2145/16-а) визнано неправомірними дії Козятинського ОУПФУ щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи        ОСОБА_1 : з 17.09.1990 по 10.01.1992 - монтажником в кооперативі "Дорожник"; з 24.06.1992 по 14.12.1993 - монтажником на виробничо-будівельному підприємстві "Газбуд"; з 15.12.1993 по 29.09.1995 - монтажником в Акціонерній будівельній компанії "Подряд".
12.07.2017 позивач звернувся до відповідача з листом, у якому просив повідомити про причини не призначення йому пенсії на пільгових умовах, та не врахування рішення Вінницького апеляційного адміністративного від 07 червня 2017 року у справі №133/2145/16-а.
Відповідач листом від 21.07.2017 повідомив позивача про те, що на момент подання ним заяви від 24.05.2016 у нього відсутній необхідний пільговий та загальний стаж роботи, навіть у випадку зарахування до пільгового стажу періодів роботи, що були предметом розгляду у справі №133/2145/16-а. Крім того зазначено, що згідно із записами трудової книжки позивач працював на Глуховецькому каоліновому комбінаті слюсарем гірничого цеху, машиністом екскаватора горного цеху з 26.03.1982 по 24.04.1984. Дані професії передбачені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 та за умови підтвердження роботи повний робочий день та надання підприємством уточнюючої довідки, вказаний період може бути зарахований йому до пільгового стажу.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково виходив з того, що у позивача на момент його звернення до відповідача були наявні всі підстави, передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення", які є необхідними для призначення пенсії на пільгових умовах.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до Козятинського ОУПФУ із заявою про призначення пільгової пенсії (24.05.2016) у нього був відсутній необхідний стаж роботи для її призначення.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із   шкідливими  і  важкими  умовами  праці,  -  за  списком  №  2 виробництв,  робіт,  професій,  посад і показників, затверджуваним  Кабінетом  Міністрів  України,  і  за результатами атестації  робочих  місць  - після досягнення 55 років і при стажі роботи не  менше       30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. 
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років            6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по      31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок. 
Спірною у вказаній справі є, зокрема, дата звернення позивача із заявою про призначення пільгової пенсії.
Так, позивач вважає, що із заявою про призначення пільгової пенсії він звернувся в грудні 2015 року.
Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, в грудні 2015 року позивач подав заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, яку розглянула комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. 
Рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.12.2015 позивачу до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 зараховано період роботи з 03.08.1985 по 30.08.1990. А періоди роботи з 17.09.1990 по 10.01.1992 - монтажником в кооперативі "Дорожник" до пільгового стажу не   зараховано, оскільки не уточнено характер роботи та не надано відомостей про ліквідацію кооперативу "Дорожник"; з 23.06.1992 по 14.12.1993 - не надано відомостей про атестацію робочого місця та відсутні відомості про ліквідацію підприємства "Газбуд", з 15.12.1993 по 29.09.1995 в Акціонерній будівельній компанії "Подряд" - не надано відомостей про атестацію робочого місця.
Крім того, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції заява про підтвердження пільгового стажу та заява про призначення пенсії не є тотожними і мають різні правові наслідки.
До того ж, рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.12.2015 не оскаржувалось в судовому порядку, а постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №133/2145/16 визнано неправомірними дії Козятинського ОУПФУ щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 17.09.1990 по 10.01.1992, з 23.06.1992 по 14.12.1993, з 15.12.1993 по 29.09.1995.
Відтак, колегія суддів, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що за призначенням пенсії позивач звернувся до Козятинського ОУПФУ 24.05.2016. 
Як встановлено судом апеляційної інстанції на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії (24.05.2016) загальний стаж його роботи становив 25 років 9 місяців 4 дні, при необхідному - 26 років.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги щодо помилкового застосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, та Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 (далі - Порядок №18-1), є безпідставними, з огляду на таке. 
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Відповідно до п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
Отже, Порядок №637 підлягає застосуванню до позивача, оскільки для підтвердження спеціального трудового стажу подаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з п. 2 Порядку №18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років). 
Відповідно до п. 3 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). 
Пунктом п. 4 вказаного Порядку передбачено, що комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань. 
Згідно з п. 5 Порядку №18-1 комісії діють у відповідності до цього Порядку. Склад Комісій затверджується начальником Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Головою Комісії є начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. 
Разом з тим, висновок суду апеляційної інстанції щодо визнання окремим суб`єктом владних повноважень у даних правовідносинах - комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років є помилковим, оскільки комісія з питань підтвердження стажу роботи не відповідає ознакам суб`єкта владних повноважень, не є юридичною особою,  а  створюється при головних управліннях Пенсійного фонду в області.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №818/1483/16.
Проте, вказаний висновок суду апеляційної інстанції не вплинув на правильне вирішення спору, оскільки у вказаній справі оскаржувались дії Козятинського ОУПФУ, а не комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років чи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
Відповідно до  статті 350 КАС України  (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними  Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі 802/192/18-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                    А. Ю. Бучик

Судді:                    А. І. Рибачук 

                    Л. В. Тацій